Ухвала
09 липня 2021 року
м. Київ
справа № 683/761/21
провадження № 61-10678ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 
2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Петровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Петровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Петровський РВ ДВС у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)).
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 
від 06 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Роз`яснено заявнику, що указані вимоги підлягають розгляду у порядку позовного провадження.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 
від 06 квітня 2021 року залишено без змін.
У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року, в якійзаявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що на думку заявника, спір про право у вказаній справі відсутній. Також судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не просив суд зняти арешт з нерухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником 
1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 
по АДРЕСА_1 .
На підставі постанови державного виконавця Петровського РВ ДВС 
у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Харків) про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2009 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис 
№ 571685 від 24 грудня 2009 року про арешт усього нерухомого майна ОСОБА_1 , який проживав за адресою: будинок 
АДРЕСА_2 .
Постановою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області від 15 жовтня 2020 року 
№ 210/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено обтяження: арешт нерухомого майна 
ОСОБА_1 .
У порядку окремого провадження заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частинами другою та третьою указаної статті встановлено перелік справ, які розглядаються в порядку окремого провадження.
До таких справ відносяться справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293, частини перша та друга статті 315 ЦПК України).
В силу частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
За змістом указаних процесуальних норм окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, в якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Якщо буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обумовлене наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт усього нерухомого майна 
ОСОБА_1 , у зв`язку з чим порушено право заявника на розпорядження своїм нерухомим майном. Зазначений арешт накладено Петровським РВ ДВС у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Харків) в порядку примусового виконання рішення.
Апеляційним судом встановлено, що листом від 18 серпня 2020 року 
№ 22191/53804/17/20Д/02.4Д Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовило ОСОБА_1 у скасуванні арешту та роз`яснило йому право на звернення до суду з відповідним позовом.
Отже, між ОСОБА_1 і Петровським РВ ДВС у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а можливо й особами, в інтересах яких останнім накладено арешт на майно, виник спір про право.
За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано встановили, що існує спір про право, який потрібно розглядати виключно у порядку позовного провадження.
З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги   ОСОБА_1 є безпідставними, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень не впливають.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення не виявлено порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, правильність застосування судами норм права не викликає сумнівів, касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Петровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відмовити.
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     С. Ф. Хопта
 
                   Є. В. Синельников
 
                   В. В. Шипович