ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/713/21	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран, 
при секретарі судового засідання: І.М. Станковій,
за участю представників сторін: 
від позивача: не з`явився 
від відповідача: Р.М. Лобанов
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс»
на рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2021 (суддя Д.О. Бездоля, м.Одеса, повний текст складено 24.05.2021) 
у справі №916/713/21 
за позовом Фізичної особи-підприємця Стоянова Миколи Миколайовича
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс»
про стягнення 501896, 92 грн.,

В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 року Фізична особа-підприємець Стоянов Микола Миколайович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс» про стягнення заборгованості в розмірі 501896,92 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг по збиранню зернових культур від 21.06.2017 №21/06-9 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за фактично надані позивачем послуги. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.05.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі з мотивів обґрунтованості та доведеності позовних вимог та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у заявленій позивачем сумі.
Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати, в позові відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначив, що в порушення пункту 2 частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника відповідача, що призвело до неможливості надати доводи і міркування в обґрунтування заперечень проти позову. 
Натомість, як вказано скаржником, при розгляді справи по суті судом не враховано, що у відповідності до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. укладеного між сторонами договору строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг по збиранню врожаю визначено 30-денним терміном з моменту підписання остаточного акту виконаних робіт. 04.06.2019 між сторонами було підписано специфікацію про обсяг та вартість послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2019, якою сторони погодили умову про те, що замовник проводить оплату наданих виконавцем послуг через 10 робочих днів з початку надання послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2019 року. Однак, в даній специфікації відсутні дані щодо площ угідь, планового початку надання послуг, вартості послуг та загальної вартості. Тобто, предмет угоди сторонами не погоджений.
З огляду на викладене, апелянтом зазначено, що строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг є невизначеним, оскільки:
-остаточний акт виконаних робіт сторонами не підписаний (п.3.1. договору);
-момент початку виконання робіт не підтверджується жодним документом, з якого вираховується 10 робочих днів на оплату (специфікація від 04.06.2019);
-акти виконаних робіт від 06.07.2018 та від 07.07.2019, які за своєю формою не є остаточними, не містять строку оплати послуг;
-відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України вимога про сплату боргу в матеріалах справи також відсутня;
-додаткові угоди до договору від 23.05.2018 та від 31.05.2018 не змінюють порядок розрахунків, що міститься у договорі.
У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/713/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2021 у справі №916/713/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/713/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
16.06.2021 матеріали справи №916/713/21 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2021 у справі №916/713/21; встановлено позивачу строк до 05.07.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.
01.07.2021 Фізичною особою - підприємцем Стояновим Миколою Миколайовичем надіслано засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду апеляційної інстанції 02.07.2021 за вх.№2478/21/Д1.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на її безпідставність.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції були встановлені наступні факти: факт виконання робіт позивачем щодо збирання зернових культур згідно із договором №21/06-9 від 21.06.2017 та наявність заборгованості відповідача в сумі 501896,92грн., що підтверджуються: актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.07.2018 та від 07.07.2019; актом звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2017 – 23.02.201; копією банківської виписки.
Позивач не погодився з доводами скаржника стосовно невідповідності форми актів виконаних робіт та невизначеністю в них строку виконання робіт, посилаючись на те, що пунктом 3.1. договору передбачено строк оплати за надані виконавцем послуги протягом одного календарного місяця з моменту підписання остаточного акту виконаних робіт, а у відповідності до пункту 3.3. договору остаточна сума договору вказується в акті виконаних робіт. Позивач зазначив, що ним належним чином виконано роботи зі збирання врожаю у відповідності до умов договору, додаткових угод та специфікацій до нього, про що сторонами підписано акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.07.2018 та від 07.07.2019 без будь-яких зауважень та претензій.
Також позивачем зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо неправомірної відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки за встановлених судом обставин про те, що відповідачем: не надано доказів на підтвердження заявленого клопотання; не обґрунтовано неможливості залучення до представництва іншого представника; не обґрунтовано відсутності можливості прийняти участь у засіданні суду в режимі відеоконференції, суд правомірно не задовольнив клопотання відповідача.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 розгляд справи №916/713/21 призначено на 17.08.2021 об 11:30 год. 
12.08.2021 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи – підприємця Стоянова Миколи Миколайовича надійшло клопотання (за вх.№2478/21/Д2) про розгляд справи №916/713/21 за його відсутності за наявними у справах матеріалами.
Вказане клопотання позивача колегією суддів задоволено, про що в судовому засіданні апеляційної інстанції 17.08.2021 постановлено відповідну протокольну ухвалу. 
В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі. Просив оскаржуване рішення суду скасувати, в позові відмовити.
Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.  
21.06.2017 між Фізичною особою-підприємцем Стояновим Миколою Миколайовичем (виконавецем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс» (замовником) було укладено договір про надання послуг по збиранню зернових культур №21/06-9 (далі – договір, а.с.7-9, т.1).
Відповідно до пункту 1.1. предметом договору є послуги виконавця з проведення сільськогосподарських робіт: збиранню зернових і технічних культур врожаю 2017 року на земельних площах замовника, які виконуються технікою виконавця. 
Згідно з підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. договору виконавець зобов`язався, зокрема: провести збирання сільськогосподарських культур врожаю 2017 року, вирощених замовником на орендованих земельних ділянках, технікою та засобами, що є у власності або іншому законному користуванні, або із залученням третіх осіб.
Підпунктом 2.1.13. пункту 2.1. договору визначено, що виконавець зобов`язався надати замовнику по закінченню сільськогосподарських робіт підписаний у двох примірниках акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), а також звіт про використання пального. 
За умовами підпункту 2.2.6. пункту 2.2. договору замовник зобов`язався після закінчення виконання всього обсягу робіт, передбачених пунктом 2.1.1. цього договору, підписати остаточний акт виконаних робіт. 
Пунктом 3.1. договору передбачено, що за надані виконавцем послуги по збиранню врожаю замовник розраховується готівкою або шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений в цьому договорі, протягом одного календарного місяця з моменту підписання остаточного акта виконаних робіт.
Сторони також можуть погодити інший вид та строки розрахунку, про що складається додаткова угода, яка підписується сторонами та скріплюється їх печатками (пункт 3.2. договору).
Остаточна сума договору вказується в акті виконаних робіт (пункт 3.3. договору). 
Згідно із пунктом 5.3. договору, всі інші зміни та доповнення до даного договору дійсні в тому разі, якщо вони оформлені в письмовій формі, підписані обома сторонами та скріплені печатками.
Додатки до договору є невід`ємною його частиною та мають юридичну силу в разі їх належного оформлення (пункт 5.7. договору).
Строк дії договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків до повного його виконання. У випадку відсутності письмового повідомлення жодної зі сторін протягом місяця, що передує даті, вказаній в цьому пункті про припинення дії договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, на яких був укладений (пункт 5.4. договору). 
23.05.2018 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору (а.с.10, т.1), якою сторони погодили, що вартість послуг буде щорічно узгоджуватись, а остаточні вартість і обсяги послуг по збиранню зернових культур врожаю 2018 року, що надаються виконавцем, будуть вказані сторонами в акті виконаних робіт. 
31.05.2018 сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору (а.с.11, т.1), згідно з якою сторони виклали в новій редакції, зокрема, 
- пункт 1.1. договору, відповідно до якого предметом договору є послуги виконавця з проведення сільськогосподарських робіт по збиранню врожаю зернових і технічних культур на землях замовника, які виконуються технікою виконавця;
- підпункт 2.1.1. пункту 2.1. договору, згідно з яким виконавець зобов`язався провести збирання врожаю сільськогосподарських культур, вирощених замовником на орендованих земельних ділянках, технікою та засобами, що є у власності або іншому законному користуванні, або із залученням третіх осіб. Обсяг та вартість послуг визначається сторонами у специфікації, що є додатком до договору. 
Специфікацією від 31.05.2018 про обсяг та вартість послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2018 року, яка є додатком до договору від 21.06.2017 №21/06-9 (а.с.12, т.1), сторонами погоджено, що вартість послуг за 1 зібраний гектар без ПДВ становить 728,00 грн. 
Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.07.2018 (а.с.13, т.1), сторонами погоджено, що позивач виконав роботи по збиранню зернових культур згідно договору від 21.06.2017 №21/06-9, а саме: збирання озимої пшениці (266,30га), ячменю (137,60га), гороху (26,00га), рапсу (58,64га), всього - 488,54 га на загальну суму 355657,12грн. Вказаний акт містить застереження, що роботи (послуги) виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають. 
04.06.2019 між сторонами підписано специфікацію про обсяг та вартість послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2019 року (а.с.17, т.1), яка є додатком до договору від 21.06.2017 №21/06-9. У вказаній специфікації сторони погодили, що замовник проводить оплату наданих виконавцем послуг через 10 робочих днів з початку надання послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2019 року. Оплата може бути проведена як в грошовій, так і в натуральній формі. Вартість зерна, яке буде надаватись як оплата в натуральній формі, дорівнює ринковій вартості зерна на день здійснення розрахунків. Виконавець самостійно вивозить зерно, отримане в рахунок оплати.      
Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 07.07.2019 (а.с.18, т.1), позивач виконав роботи по збиранню зернових культур згідно договору від 21.06.2017 №21/06-9, а саме: збирання озимої пшениці (277,20га), ячменю (113,40га), всього – 390,60га на загальну суму 284356,80грн. Вказаний акт містить застереження, що роботи (послуги) виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають.
Відповідач за надані послуги розрахувався частково, сплативши на користь позивача кошти на загальну суму 136567,00 грн., що підтверджується наявною у справі банківською випискою по рахунку позивача (а.с.15-16, т.1), поясненнями позивача та не спростовано відповідачем. Крім цього, згідно з актом звірки, складеним між сторонами (а.с.14, т.1), в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем сторонами було погоджено зарахування коштів на загальну суму 1550,00 грн. та, як пояснив у судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача, кошти у зазначеному розмірі були за погодженням з відповідачем витрачені останнім на годування робітників позивача, що також не спростовано відповідачем. На підтвердження здійснення відповідачем іншої оплати в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за виконані останнім роботи відповідно до вищевказаних актів матеріали справи жодного доказу не містять.
Скаржник, заперечуючи проти стягнення з нього заборгованості у заявленій позивачем сумі, зазначив, що строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг є невизначеним, оскільки: остаточний акт виконаних робіт сторонами не підписаний (п.3.1. договору); момент початку виконання робіт не підтверджується жодним документом, з якого вираховується 10 робочих днів на оплату (специфікація від 04.06.2019); акти виконаних робіт від 06.07.2018 та від 07.07.2019, які за своєю формою не є остаточними, не містять строку оплати послуг; відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України вимога про сплату боргу в матеріалах справи також відсутня; додаткові угоди до договору від 23.05.2018 та від 31.05.2018 не змінюють порядок розрахунків, що міститься у договорі.
Колегія суддів вважає помилковими вищезазначені доводи скаржника з огляду на наступне.
Строк оплати за надані виконавцем послуги сторонами узгоджено в пункті 3.1. договору – протягом одного календарного місяця з моменту підписання остаточного акта виконаних робіт. 
Обсяг і вартість послуг, за умовами підпункту 2.1.1. пункту 2.1. договору (в редакції додаткової угоди №2 від 31.05.2018), визначається сторонами у специфікації, що є додатком до договору.
У специфікації від 31.05.2018 (щодо послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2018 року) сторонами погоджено вартість послуг, а саме: за 1 зібраний гектар без ПДВ - 728,00 грн. 
У специфікації від 04.06.2019 (щодо послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2019 року) сторонами визначено інший строк оплати послуг, ніж передбачено пунктом 3.1. договору, а саме: через 10 робочих днів з початку надання послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2019 року. При цьому, в даній специфікації відсутні дані щодо площ угідь, планового початку надання послуг, вартості послуг за 1 зібраний гектар та загальної вартості наданих послуг.
Тобто, в специфікаціях від 31.05.2018 та від 04.06.2019 сторонами не дотримано виконання підпункту 2.1.1. пункту 2.1. договору (в редакції додаткової угоди №2 від 31.05.2018) щодо визначення в них обсягу та вартості послуг, оскільки в специфікації від 31.05.2018 визначено лише вартість послуг за 1 зібраний гектар, а в специфікації від 04.06.2019 не передбачено ні обсягу, ні вартості послуг.
Натомість, в актах прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.07.2018 та від 07.07.2019 сторонами узгоджено обсяги та вартість наданих позивачем послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2018 року та 2019 року відповідно. Вказані акти підписані із застереженнями про те, що послуги виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають.
Таким чином, при визначенні строку оплати за надані послуги слід керуватися пунктом 3.1. договору, оскільки:
-в специфікації від 31.05.2018 не передбачено іншого, відмінного від передбаченого в пункті 3.1. договору, порядку оплати послуг по збиранню врожаю 2018 року;
-в специфікації від 04.06.2019 хоч і визначено інший строк оплати послуг по збиранню врожаю 2019 року, проте у зв`язку з тим, що у вказаній специфікації (або у іншому документі) не визначено початку надання послуг, не є можливим і встановити строк, з настанням якого у замовника виникає обов`язок оплатити надані виконавцем послуги.
Колегія суддів, оцінивши умови договору та наявні в матеріалах докази, зазначає, що відлік місячного строку, протягом якого відповідач зобов`язаний здійснити оплату послуг, слід починати з моменту підписання актів -передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.07.2018 та від 07.07.2019, оскільки в них сторонами в повній мірі узгоджено обсяги та вартість наданих позивачем послуг за результатами збирання врожаю 2018 року та 2019 року відповідно, а, відтак, кожен акт є остаточним за відповідний рік, в якому надавалися позивачем послуги по збиранню врожаю.
Твердження апелянта про те, що акти від 06.07.2018 та від 07.07.2019 не є остаточними, судова колегія до уваги не приймає, оскільки в укладеному між сторонами договорі від 21.06.2017 №21/06-9 не визначено критеріїв щодо форми та змісту, яким має відповідати остаточний акт.
Враховуючи вищенаведене та встановлені у статті 253 Цивільного кодексу України правила щодо початку перебігу строку, який починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, перебіг строку оплати за послуги збиранню врожаю 2018 року розпочався 07.07.2018 (наступний день після складення акту від 06.07.2018) та закінчився 07.08.2018, у зв`язку з чим з 08.08.2018 почалося прострочення оплати відповідачем за актом від 06.07.2018; перебіг строку оплати за послуги збиранню врожаю 2019 року розпочався 08.07.2019 (наступний день після складення акту від 07.07.2019) та закінчився 08.08.2019, у зв`язку з чим з 09.08.2019 почалося прострочення оплати відповідачем за актом від 07.07.2019.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
В силу частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Отримання відповідачем наданих позивачем послуг є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити надані послуги відповідно до умов договору від 21.06.2017 №21/06-9 та вимог чинного законодавства. 
Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем коштів у повному обсязі за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим в спірних правовідносинах відповідачем порушено умови договору від 21.06.2017 №21/06-9 та положення вищенаведеного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що невиконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором є його порушення у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 501896,92 грн. (355657,12грн. (вартість послуг за актом від 06.07.2018) + 284356,80грн. (вартість послуг за актом від 07.07.2019) - 136567,00 грн. (сплачена відповідачем заборгованість) - 1550,00 грн. (кошти, сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості та витрачені останнім на годування робітників позивача) = 501896,92 грн).
Щодо доводів апеляційної скарги скарги про розгляд справи судом першої інстанції 18.05.2021 за відсутності відповідача, який звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою його представника, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Відповідно частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Пунктом 2 частини другої вказаної статті передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. 
Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача з тих підстав, що причини неявки не визнано судом поважними, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, щодо яких зазначено у клопотанні; відповідач, враховуючи його завчасне повідомлення про засідання суду, не обґрунтував неможливість залучити до представництва іншого представника; відповідач не обґрунтував відсутність можливості у представника прийняти участь у засіданні суду в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду. У зв`язку з наведеним, а також врахувавши, що розгляд справи триває ще з 22.03.2021, відповідач про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, а, отже, мав достатній час для реалізації процесуальних прав, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними матеріалами згідно із частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.
У постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №361/8331/18 викладено правову позицію, відповідно до якої якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Враховуючи вищенаведене, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, відмовивши відповідачу, повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи, у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи, яке не підтверджено відповідними доказами та в якому не обґрунтовано неможливості залучити до представництва іншого представника або неможливості взяти участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, не порушив норми процесуального права, оскільки неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.  
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 – 284     ГПК України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкан-Плюс» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2021 у справі №916/713/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
          Повний текст постанови складено  19.08.2021.

          Головуючий суддя                                                                       Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                         Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                         С.В. Таран