РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року
м. Рівне

Справа № 567/163/21
Провадження № 22-ц/4815/1030/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2021 року у складі судді Василевича О. В., ухвалене в м. Острог Рівненської області об 11 годині 50 хвилин, повний текст рішення складено 05 травня 2021 року, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням. В обґрунтування позовних вимог вказував, що з 01.09.2020 року він навчається в Національній академії внутрішніх справ на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», він не працює, грошових заощаджень немає, рухомим та нерухомим майном не володіє. В зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку надає йому матір ОСОБА_3 , однак її доходів не вистачає для його належного матеріального забезпечення, оскільки на даний час вона не працює. Вказував, що у зв`язку з продовженням ним навчання після досягнення повноліття його матір несе витрати, пов`язані з оплатою за проїзд до навчального закладу та у зворотному напрямку, з придбання продуктів харчування, забезпечує його одягом та взуттям, підручниками, канцелярським приладдям, речами першої необхідності, засобами гігієни. На утриманні матері перебуває його неповнолітня сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 , який є його батьком, за віком та станом здоров`я є працездатним, регулярно їздить на роботу за кордон, де отримує дохід, однак участі в його утриманні після досягнення повноліття у зв`язку з продовженням ним навчання не бере. Вказував, що на підставі судового наказу, виданого 09.11.2010 року Острозьким районним судом Рівненської області, з відповідача стягувалися аліменти на його утримання та утримання його сестри в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття. В подальшому рішенням Острозького районного суду від 07.10.2019 року розмір аліментів було збільшено та стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час виконавче провадження щодо стягнення аліментів на його утримання припинено у зв`язку з досягненням ним повноліття. Також зазначає, що відповідач є здоровим, працездатним, отримує дохід, а відтак спроможний сплачувати аліменти на його утримання у зв`язку з продовженням ним навчання, та просив суд стягнути на свою користь аліменти в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2021 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у зв`язку з навчанням у розмірі 500, 00 гривень щомісячно, починаючи з 08.02.2021 р. і до закінчення ним навчання, однак не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком батьків утримувати дітей, які продовжують навчання, на період цього навчання до досягнення ними 23-річного віку при умові матеріальної можливості надавати таку допомогу та обґрунтовано тими обставинами справи, підтвердженими належними і достовірними доказами, які вказують, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, має дохід, що дозволяє йому утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. При частковому задоволенні позовних вимог судом враховано наявність у платника на утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу, а також факт сплати ним аліментів за рішенням суду на неповнолітню дитину від першого шлюбу.

Вважаючи рішення суду в частині незадоволених позовних вимог незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що він з 01.09.2020 року навчається в Національній академії внутрішніх справ на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правоохоронна діяльність». Додає, що потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває на повному утриманні матері, яка офіційно не працевлаштована, а тому не може належно матеріально забезпечити його, сестру та свої потреби, тоді як його батько, відповідач у справі, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, хоча є працездатною особою, їздить регулярно на роботу за кордон, однак відомості про розмір його доходи відсутні. Доводить, що стягнута місцевим судом сума аліментів є заниженою та недостатньою для повноцінного задоволення його потреб, зокрема, придбання продуктів харчування, форменого одягу та взуття, ліків, а також проїзду до навчального закладу, додому та по м. Києву. Вважає, що батько має можливість надавати аліменти на його утримання у зв`язку з навчанням. Зазначає, що у власності його матері немає рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів на банківських рахунках, а сам він не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, дивідендів не отримує, рухомого та нерухомого майна не має. Звертає увагу суду, що відповідач в судовому засіданні підтвердив, що працює в Республіці Польща, де отримує значний дохід, тобто він має можливість сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 3 000,00 грн. до закінчення його навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років. Визначаючи розмір аліментів в сумі 500 грн. щомісячно, суд, на його думку, не врахував, що така сума не покриє навіть половини витрат на придбання продуктів харчування, одягу, взуття, канцелярського приладдя та літератури, ліків та вітамінів, оплату проїзду тощо. З наведених міркувань просить змінити оскаржуване рішення суду в частині стягнення розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення в суд з позовом і до закінчення ним навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років за умови продовження навчання, в решті рішення суду залишити без змін, а також покласти на відповідача судові витрати.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується повторно виданим Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Острозьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 26.07.2018 року.

До досягнення позивачем ОСОБА_1 повноліття, його батько ОСОБА_2 приймав участь в утриманні сина шляхом сплати аліментів, стягнення яких здійснювалось в мінімальному розмірі, та в подальшому на підставі рішення Острозького районного суду Рівненської області від 07.10.2019 р. було збільшено розмір аліментів та вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей – позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 

Після досягнення позивачем повноліття стягнення з відповідача  аліментів на його утримання припинено. 

Позивач є повнолітньою особою та не досяг 23-річного віку. 

ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року зарахований курсантом І курсу Національної академії внутрішніх справ денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», що підтверджується довідкою Національної академії внутрішніх справ від 20.08.2020р. 

Позивач після зарахування його курсантом  Національної академії внутрішніх справ отримує матеріальне та грошове забезпечення. 

Згідно листа Національної академії внутрішніх справ від 02.04.2021 року, з 01.09.2020 р. під час здобуття освіти курсант ННІ № 1 Національної академії внутрішніх справ рядовий поліції ОСОБА_1 забезпечується за рахунок коштів державного бюджету проживанням (в гуртожитку казарменого типу), харчуванням, речовим майном (одностроєм поліцейського), медичним та грошовим забезпеченням як поліцейські за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України.

ОСОБА_1 як курсант щомісяця отримує грошове забезпечення в розмірі 290,00 грн..

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зібраними у справі доказами встановлено, що позивачка на час постановлення рішення досяг 18-річного віку, навчається у вищому учбовому закладі, при чому у зв`язку з навчанням на стаціонарній формі позбавлений можливості працювати та заробляти кошти в тому обсязі, який необхідний, а відтак потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості.

Що стосується такого обов`язкового складника для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, як можливість у батьків надавати матеріальну допомогу, то апеляційний суд приходить до наступних висновків. 

З матеріалів справи встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована та її дохід складається з коштів, отриманий за надання послуг з пошиву та ремонту одягу для населення, і саме вона несла основні витрати, пов`язані з утриманням повнолітнього сина, зокрема, придбавала продукти харчування, навчальну літературу, персональний комп`ютер для дистанційного навчання, формений одяг та взуття тощо. 

Відповідач ОСОБА_2 також офіційно не працевлаштований, на обліку в Острозькій міськрайонній філії Рівненського обласного центру зайнятості населення не перебуває та допомоги по безробіттю не отримує, що підтверджується записами у його трудовій книжці НОМЕР_2 . 

Як зазначено в апеляційній скарзі, та підтверджено поясненнями відповідача у суді першої інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 отримує мінливий щомісячний дохід за виконання ремонтних та будівельних робіт, перебуваючи на заробітках за кордоном в Республіці Польща.

Відповідач ОСОБА_2 вдруге одружився та уклав шлюб з ОСОБА_7 , від якого вони мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 18.08.2015 р. та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.10.2015 р.

При цьому, відповідач бере участь в утриманні ще двох малолітніх дітей ОСОБА_7 від попереднього шлюбу: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з ними, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 481 від 02.03.2021р.. Відповідач ОСОБА_2 є батьком багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням НОМЕР_5 , виданим 19.09.2016 р. виконавчим комітетом Острозької міської ради, строк дії якого до 21.05.2028 р. 

Обставини перебування на утриманні відповідача двох малолітніх дітей ОСОБА_7 від попереднього шлюбу, про що відповідач зазначає також і у відзиві на апеляційну скаргу, оцінені судом першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог. Суд врахував, що біологічним батьком цих двох дітей є ОСОБА_11 , і саме на нього законодавством покладено обов`язок з утримання дітей. Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_7 та трьома малолітніми дітьми однією сім`єю, вони мають спільне житло та побут, а тому наведені обставини об`єктивно вказують на те, що відповідач бере участь в утриманні дітей дружини від попереднього шлюбу та його участь в їх утриманні має безпосередній характер. 

Відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , виданого управлінням особового складу штабу Західного оперативного командування.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 відомо про те, що його батько є учасником бойових дій, а також про своє право як сина учасника бойових дій на додаткові пільги, визначені законодавством.

Так, згідно Порядку та умов надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого постановою КМУ № 975 від 23.11.2016р., визначено механізми надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття вищої освіти, які навчаються у закладах вищої освіти, зокрема, дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни, постраждалими учасниками Революції гідності відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 

Згідно п.п.3, 7 вищевказаного Порядку державна цільова підтримка надається у вигляді : 1) повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів у разі зарахування вступників на навчання за державним (регіональним) замовленням; 2) часткової оплати навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів шляхом надання особам, зарахованим на навчання за рахунок коштів фізичних і юридичних осіб; 3) першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання; 4) соціальної стипендії – для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання; 5) безоплатного забезпечення підручниками – за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти; 6) безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти; 7) безоплатного проживання у студентських гуртожитках. Документальним підтвердженням права на одержання державної цільової підтримки є посвідчення учасника бойових дій (батька) встановленого зразка та свідоцтво про народження дитини.

Отже, ОСОБА_1 як син учасника бойових дій має право під час навчання на отримання державної цільової підтримки. Перешкод для реалізації ним вищевказаного права судом не встановлено і таких доказів сторонами суду не надано. 

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України(ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Оцінюючи обставини справи в сукупності із нормами закону, якими вони врегульовані, апеляційний суд приходить до переконання, що стягнутий місцевим судом розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, є недостатнім для задоволення її потреб та вважає за необхідне збільшити суму стягнення до 1 000,00 грн. щомісячно. При цьому суд враховує, що такий розмір аліментів не порушуватиме суттєво прав платника аліментів, а також бере до уваги, що позивач як одержувач аліментів, хоча і отримує грошове забезпечення у Національної академії внутрішніх справ у сумі 290,00 грн., однак в силу форми навчання – стаціонар, а також казарменний режим проживання під час навчання, позбавлений можливості працевлаштуватися з метою отримання заробітку. Попри державне забезпечення проживанням у гуртожитку (казармі), харчуванням та військовим одностроєм, позивач потребує забезпечення одягом, взуттям, продуктами, ліками, навчальним приладдям, технікою, зокрема, ноутбуком, канцтоварами, підручниками тощо, а також має витрати, пов`язані із культурним та соціальним життя і розвитком своєї особистості. 

Збільшуючи суму аліментів з п`ятисот до однієї тисячі гривень щомісячно, суд також враховує законодавчо закріплений принцип рівності обов`язку обох батьків по утриманню своїх дітей. 

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом було правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють підстави стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, однак неповно встановлено обставини справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із винесенням нової постанови про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у більшій сумі – 1 000,00 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення із позовом до суду та до досягнення позивачем 23-річного віку.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю  або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового  рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність  висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти у зв`язку з навчанням у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 08 лютого 2021 року і до закінчення ним навчання, але не пізніше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Гордійчук С. О.
                                       
                               Шимків С. С.