ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1521/06  Номер провадження 22-ц/814/1957/21	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Чумак О.В.
суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_1 – адвоката Лазоренка Руслана Володимировича на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року, у справі за скаргами ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), покладення зобов`язання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:
24 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області зі скаргою, в якій просив визнати дії головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника неправомірними та зобов`язати головного державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з вирахуванням податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника.
В обґрунтування скарги вказував, що 14.12.2020 року отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за № 166721 від 08.12.2020 року, з якого вбачається, що державний виконавець здійснив розрахунок аліментів без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати. 
При цьому, розробка показника середньої заробітної плати в розрахунку на одного штатного працівника з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5%) не передбачено.
Також просив поновити строк для подання скарги, посилаючись на те, що розрахунок від 08.12.2020 р. отримано безпосередньо 14.12.2020 року, а тому він не міг подати скаргу в десятиденний строк з моменту складання цього розрахунку, що свідчить про пропущення строку з поважних причин.

Крім цього, 05 березня 2021 року до місцевого суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в який він просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. про здійснення розрахунку заборгованості за аліментами за минулий час за період з червня 2018 року по листопад 2020 року, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, застосовуючи ч.2 ст.195 СК України  та зобов`язати головного державного виконавця здійснити перерахунок щомісячного розміру аліментів і загальної суми сплати за аліментами за період з червня 2018 року по листопад 2020 року згідно виконавчого листа у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування скарги вказував, що 08 грудня 2020 року державним виконавцем, за відсутності законних підстав, самостійно був змінений порядок стягнення та розмір аліментів, зокрема, за відсутності підстав визначених Сімейним кодексом України, державним виконавцем визначена заборгованість за аліментами за минулий час у період, коли стягнення проводилося, коли він сплачував аліменти, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, тобто застосовуючи ч.2 ст.195 СК України.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.03.2021 року було об`єднано в одне провадження скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (справа № 2-1521/06, провадження № 4с/524/3/21) та скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (справа № 2-1521/06, провадження № 4с/524/12/21) (т. 1 а.с. 152).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року задоволено клопотання заявника ОСОБА_1 та поновлено йому строк подання до суду скарг на дії головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарг про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича щодо здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати на користь ОСОБА_2 коштів на утримання дитини (аліментів) без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника і про здійснення розрахунку заборгованості за аліментами за минулий час за період з червня 2018 року по листопад 2020 року, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості із застосуванням ч.2 ст.195 СК України, покладення зобов`язання.

З вищевказаною ухвалою не погодився скаржник ОСОБА_1 , оскарживши її в апеляційному порядку. 
У поданій представником скаржника адвокатом Лазоренком Р.В. апеляційній скарзі останній прохає ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2021 р. скасувати в частині відмови у задоволенні скарги щодо здійснення розрахунку заборгованості за аліментами з вирахуванням податків. 
Постановити в цій частині нову ухвалу, якою визнати неправомірними дії головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів без вирахування податків із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Зобов`язати головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з вирахуванням податків з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, знаходиться на спрощеній системі оподаткування, сплачує податки та обов`язкові платежі. 
Згідно з вимогами закону, нарахування аліментів здійснюється після відрахувань із заробітної плати (доходу) податку, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.04.2021 р. у справі № 753/17563/19, від 01 березня 2021 року № 2610/27695/2012 та від 14 липня 2020 року № 664/2751/16-ц. 
Оскільки ОСОБА_1 працює, так як зареєстрований як ФОП, сплачує податки, то аліменти повинні утримуватися із суми після зменшення на суму податків.

У відзиві на апеляційну скаргу в.о. начальника Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) А. Горбульов прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін судове рішення місцевого суду, як таке, що відповідає нормам матеріального і процесуального права.
В обґрунтування відзиву вказує, що 14.12.2020 р. державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню ВП № 31919097, згідно якого станом на 01.12.2020 р. за ОСОБА_1 існувала заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 34711,04 грн.
Оскільки заявник є фізичною особою-підприємцем та перебував з 01.06.2018 року по 01.12.2020 року на спрощеній системі оподаткування, вказаний розрахунок проведено державним виконавцем у відповідності до положень ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
При цьому, вказував, що державний виконавець не повинен утримувати податки при нарахуванні заборгованості з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, так як боржник не працює, а будучи ФОП, перебуває на спрощеній системі оподаткування.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Від Автозаводського ВДВС надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Також від адвоката Лазоренка Р.В. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність скаржника ОСОБА_1 .
Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 
рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 березня 2006 року у справі за № 2-1521/2006, яке набрало законної сили, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.02.2006 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19).
На підставі вказаного рішення судом у березні 2006 року був виданий виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), виконавче провадження № 31919097 (а.с. 30).
Згідно розрахунку за № 166721 від 08.12.2020 р., проведеного головним державним виконавцем Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Коротких Д.Г. у зазначеному виконавчому провадженні, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.12.2020 року становить 34711,04 грн. (а.с. 82).
З 01.06.2018 року по 01.12.2020 року ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець перебував на спрощеній системі оподаткування.

Відмовляючи у задоволенні скарг ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що боржник у період з 01.06.2018 року по 01.12.2020 р. як фізична особа-підприємець перебував на спрощеній системі оподаткування, довідки з місця роботи державному виконавцю не надавав, тому розрахунок заборгованості за вказаний період здійснено на підставі ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового працівника по м. Кременчуку та без вирахування податків та зборів. 

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 180 СК України  батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Частинами першою та третьою  статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»  передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого  СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Відповідно до частини четвертої  статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.
Згідно з частиною першою  статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Як встановлено ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Відповідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.ч. 5, 6  ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1  зі сплати аліментів від 08.12.2020 року № 166721 правомірно здійснений головним державним виконавцем Автозаводського  ВДВС у відповідності довимог ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового працівника по м. Кременчуку, враховуючи те, що ОСОБА_1 у період з 01.06.2018 року по 01.12.2020 року перебував на спрощеній системі оподаткування та не надав державному виконавцю довідок з місця роботи.
Крім цього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що нарахування заборгованості зі сплати аліментів здійснено без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати, оскільки ОСОБА_1 не працює, а є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування.
Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими висновками, висловленими Верховним Судом в ухвалі від 14 липня 2020 року у справі за № 664/2751/16-ц, постановах від 01 березня 2021 року у справі за № 2610/27695/2012, від 11 червня 2021 року у справі за № 0603/2-751/11, в яких зазначено, що у випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно з якими не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для її скасування з наведених у скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, апеляційна скарга залишається колегією суддів без задоволення, а ухвала місцевого суду без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 – адвоката Лазоренка Руслана Володимировича залишити без задоволення.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді                                                  Ю.В.Дряниця 

Т.О.Кривчун