ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/983/20  Номер провадження 22-ц/814/1245/21	Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року (повний текст рішення складено 24 березня 2021 року) по справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лашко Мирослави Михайлівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:  ОСОБА_2 , фермерське господарство «ЯМАЛ» про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії, 

                                                В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
У жовтні 2020 року  ОСОБА_1 подала до Козельщинського районного суду Полтавської області позов до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лашко М.М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , фермерське господарство «ЯМАЛ» (далі – ФГ «ЯМАЛ») про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримала 13 лютого 1998 року Державний акт на право приватної власності на землю площею 7,15 га, яка розташована на території Пашківської сільської ради Козелыцинського району Полтавської області.
У 2014 році державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» Полтавської регіональної філії була виготовлена «Технічна документація з інвентаризації земель при здійсненні землеустрою, які перебувають у власності ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пашківської сільської ради Козелыцинського району Полтавської області» та присвоєно 14 листопада 2014 року кадастровий номер земельної ділянки 5322084000:00:001:0412, що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
11 січня 2019 року державним кадастровим реєстратором відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» зареєстровано з накладкою земельну ділянку з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 , що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Державний кадастровий реєстратор відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лашко М.М. під час вчинення реєстраційних дій не перевіривши відповідність документів вимогам законодавства, в порушення порядку ведення Державного земельного кадастру зареєструвала з накладкою земельну ділянку на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 5322084000:00:001:0412, яка належить ОСОБА_1 .
Крім цього, в позові зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 5322084000:00:001:0412, яка належить ОСОБА_1 зареєстрована у Державному земельному кадастрі України 14 листопада 2014 року, а земельна ділянка з кадастром номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 зареєстрована у Державному земельному кадастрі України 11 січня 2019 року, тобто пізніше.
З врахуванням вищевикладеного позивач прохала: визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить  ОСОБА_2 ; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 разом із закриттям Поземельної книги, з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованих щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995; стягнути понесені позивачем судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судові витрати на користь ФГ «ЯМАЛ» - 5 000,00 грн та на користь  ОСОБА_2  – 5 000,00 грн. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції його в апеляційному порядку оскаржила позивач. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильним установленням обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та неправильного визначення обставин.
В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судом першої інстанції попри належні та допустимі докази, які підтверджують факт накладення земельної ділянки з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 5322084000:00:001:0412, яка належить ОСОБА_1 , були проігноровані всі доводи.
Державний кадастровий реєстратор відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не перевіривши відповідність документів вимогам законодавства зареєстрував з накладкою земельну ділянку на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 .
При ухваленні оскаржуваного рішення судом не було враховано висновків Верховного Суду.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області зазначає, що управління будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчиняло, управління не наділено правом щодо скасування реєстрації та виправлень помилок у Державному земельному кадастрі. Прохає відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.
ОСОБА_2 та ФГ «ЯМАЛ» у відзиві на апеляційну скаргу зазначають, що земельні ділянки, які належать позивачу та третій особі ОСОБА_2 були виділені в натурі (на місцевості) та визначені межовими знаками ще 23 роки тому, а отже відповідно до пункту 2 прикінцевих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера.
Крім цього, треті особи зазначили, що рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2018 року було встановлено, що у період 1996 -1998 років позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 та інші учасники земельних правовідносин набули у встановленому на той час законодавством порядку у власність земельні ділянки як члени КСП «Пашківське». Земельні ділянки як позивача так і третьої особи виділені в натурі із встановленням меж та сформовані у 1998 році. Відсутність кадастрового номеру немає правового значення. Земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 була зареєстрована в тих площах, конфігурації та межах, які були визначені в 1998 році. 
У зв`язку з вищевикладеним прохали апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Касумов О.О. в суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.
ОСОБА_2 , ФГ         «ЯМАЛ» та їх представника – адвокати Нестеренко Н.М., Ткаченко А.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у відзиві на апеляційну скаргу заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності з урахуванням доводів, вказаних у відзиві на апеляційну скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що у 1997-1998 року був розроблений та належним чином затверджений Технічний звіт встановлення в натурі меж земельної ділянки переданої у приватну власність громадянам КСП «Пашківське» із земель колективної власності КСП «Пашківське» на території Козельщинської об`єднаної територіальної громади (Пашківської сільської ради) Кременчуцького (Козельщинського району) Полтавської області. Даною технічною документацією було виділено в натурі земельні ділянки як позивачу, так і третій особі.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,15 га, що розташована на території Козельщинської об`єднаної територіальної громади (Пашківської сільської ради) Кременчуцького (Козельщинського району) Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена земельна ділянка належить ОСОБА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ПЛ № 021967 від 13 лютого 1998 року, виданого на підставі розпорядження Козельщинської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 24 жовтня 1997 року № 386.
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 7,15 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ПЛ № 021975, яка знаходиться на території Козельщинської об`єднаної територіальної громади (Пашківської сільської ради) Кременчуцького (Козельщинського району) Полтавської області.
В 2014 році державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» Полтавська регіональна філія була виготовлена «Технічна документація з інвентаризації земель при здійсненні землеустрою, які перебувають у власності ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Козельщинської об`єднаної територіальної громади (Пашківської сільської ради) Кременчуцького (Козельщинського району) Полтавської області» та присвоєно 14 листопада 2014 року кадастровий номер вищезазначеної земельної ділянки 5322084000:00:001:0412, що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
В 2017 році державним підприємством «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» була виготовлена «Технічна документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» та 11 січня 2019 року державним кадастровим реєстратором відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лашко М. М. зареєстровано вищезазначену земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 та присвоєно кадастровий номером 5322084000:00:001:0995.
Позиція суду апеляційної інстанції 
Відповідно до пункту другого Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території.
Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю (стаття 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Частиною першою статті 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Щодо спору між позивачем та третьою особою
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року в справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19) вказано, що «відповідно до частин першої – четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».
За приписами статті 51 ЦПК України суд позбавлений права за своєю ініціативою залучати до участі у справі в якості співвідповідача інших осіб або замінювати відповідача на іншу особу, яка має відповідати за пред`явленими вимогами.
Враховуючи, що позивачем була заявлена позовна вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 , то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо існування спору між позивачем та третьою особою про межі земельних ділянок, які належать їм на праві власності.
Щодо доказів
Згідно частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, позивачем на підтвердження факту накладення земельної ділянки з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 5322084000:00:001:0412, яка належить ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції графічні матеріали із публічної кадастрової карти та лист відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09 грудня 2019 року. Також позивачем вказується про підтвердження накладення вищевказаних земельних ділянок в суді першої інстанції державним кадастровим реєстратором відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Лашко М.М.
З аналізу листа відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09 грудня 2019 року вбачається про наявність перетину меж земельних ділянок з кадастровими номерами 5322084000:00:001:0412 та 5322084000:00:001:0995, а не про їх накладення, як стверджує позивач.
Що ж стосується графічних матеріалів із Публічної кадастрової карти України, то в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2020 року в справі № 911/1480/18 вказано, що «офіційні дані Публічної кадастрової карти України дійсно можуть бути доказом у справі за умови їх відповідності наведеним вимогам статей 73, 76-79 ГПК, а саме, що на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, які входять в предмет доказування. Можливість суду самостійно на основі даних Публічної кадастрової карти України встановити факт саме накладення земельних ділянок по суті потребує, щоб такі спірні земельні ділянки були внесені до Державного земельного кадастру та відображені на вказаній карті».
Однак, колегія суддів вважає, що встановлення самого факту накладення земельних ділянок не доводить протиправність дій Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в особі відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, адже в даному випадку не встановлений причинно-наслідковий зв`язок накладення земельних ділянок на Публічній кадастровій карті України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що суд без проведення відповідної експертизи в галузі земельних правовідносин, зокрема щодо розміщення та накладки земельних ділянок позивача та третьої особи, позбавлений можливості надати правову оцінку виготовленої технічній документації останніх.
Щодо інших доводів апеляційної скарги
Що ж стосується доводу позивача, що державний кадастровий реєстратор відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не перевіривши відповідність документів вимогам законодавства та зареєстрував з накладкою земельну ділянку на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» з кадастровим номером 5322084000:00:001:0995, яка належить ОСОБА_2 не береться судом до уваги, адже як зазначалося між позивачем та третьою особою наявний спір про межі земельних ділянок, які належать їм на праві власності.
Щодо висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 17 вересня 2020 року у справі №822/990/17 та від 06 червня 2018 року у справі №816/1618/17, слід відмітити, що вони стосуються інших правовідносин, ніж ті, які розглядаються, тому не можуть бути використані при розгляді даної цивільної справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи сторін і дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Зважаючи на викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ФГ «ЯМАЛ» було заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу треті особи подали до суду договір №02/05/21 про надання правової допомоги від 11 травня 2021 року, укладений між адвокатами Нестеренко Н.М., Ткаченко А.В. та Горошко Л.П., ФГ «ЯМАЛ»; акт наданих послуг та виконаних робіт від 25 травня 2021 року, укладений між вищевказаними сторонами, яким передбачено, що загальна вартість послуг склала 5000,00 грн; квитанція №02/05/21-А на суму 2500,00 грн та квитанція №02/05/21-Н на суму 2500,00 грн; детальний опис робіт та наданих послуг по договору №02/05/21 від 11 травня 2021 року, в якому перелічені виконані роботи та надані послуги із зазначенням часу їх виконання, також в матеріалах справи є ордери на надання правової допомоги.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, враховуючи вищевикладене та відсутності заперечень зі сторони позивача, суд дійшов до висновку, що клопотання ОСОБА_2  та ФГ «ЯМАЛ» про відшкодування судових витрат, а саме за надання правничої допомоги підлягає задоволенню у повному обсязі, тому із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  та ФГ «ЯМАЛ» підлягає стягненню по 2500,00 грн кожному.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року- залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь фермерського господарства «ЯМАЛ» витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 липня 2021 року.

Головуючий                                         В.П. Пікуль 

Судді                                 Т.В. Одринська

О.О. Панченко