УХВАЛА

08 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/12942/20
адміністративне провадження № К/9901/22401/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                       Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021року та  постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, у якому просив: 
визнати протиправним рішення Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, викладене в листі від 06.11.2020 року №21-3816 вих-20, щодо ненарахування та невиплати за період з 2016 по 2020 роки грошових коштів, які складають різницю між отриманою заробітною платою за виконання обов`язків прокурора на адміністративних посадах військової прокуратури Південного регіону України, додатковими видами грошового забезпечення за виконання обов`язків військовослужбовця Збройних Сил України і належними грошовими коштами;
зобов`язати нарахувати та виплатити за період з 2016 по 2020 роки грошові кошти, які складають різницю між отриманою заробітною платою і належними грошовими коштами за виконання обов`язків прокурора на адміністративних посадах військової прокуратури Південного регіону України, додатковими видами грошового забезпечення за виконання обов`язків військовослужбовця Збройних Сил України;
визнати протиправною відмову у нарахуванні та виплаті військовою прокуратурою Південного регіону України, з 11.09.2020 року (після перейменування) Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 посадового окладу у належному розмірі;
зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманим розміром посадового окладу і належним розміром посадового окладу (з 4 липня 2016 року по 30 листопада 2016 року 19140 гривень, з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року 21120 гривень, з 1 січня 2017 по 31 грудня 2017 року 23040 гривень, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року 25372,8 гривень, з 1 січня 2019 року по 24 вересня 2019 року 27662,4 гривень, з 25 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 34578 гривень, з 1 січня 2020 року по 10 вересня 2020 року 37836 гривень);
визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури;
зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури;
визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати відповідачем грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік;
зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 04.07.2016 по 28.02.2018 надбавки за вислугу років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити різницю між отриманою надбавкою за вислугу років у розмірі 30 відсотків від посадового окладу та належною надбавкою за вислугою років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу за період з 04.07.2016 по 28.02.2018;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 01.03.2018 по 10.09.2020 окладу за військове звання із розрахунку 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, помноженого на тарифний коефіцієнт 0,84;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , різницю між отриманим окладом за військове звання за період з 01.03.2018 по 10.09.2020 та окладом за військове звання із розрахунку 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, помноженого на тарифний коефіцієнт 0,84 (з 01.03.2018 по 31.12.2018 1563,66 гривень, з 01.01.2019 по 31.12.2019 1752,66 гривень, з 01.01.2020 по 10.09.2020 1983,66 гривень;
визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахування посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (37836 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, які передбачені ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", а також окладу за військовим званням (1983,66 гривень);
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою одноразовою грошовою допомогою і належною одноразовою грошовою допомогою в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби, з урахуванням посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (37836 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді;
визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахування посадового окладу прокурора регіональної прокуратури - 37836 гривень та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, а також окладу за військовим званням - 1983,66 гривень;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу 1563,66 гривень, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 1752,66 гривень, з 01.01.2020 року по 10.09.2020 року 1983,66 гривень;
визнати бездіяльність протиправною щодо ненарахування та невиплати відповідачем грошового забезпечення за період наданої у 2020 році відпустки та компенсації за всі невикористані у 2020 році дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення із застосуванням коефіцієнту 3,8 календарних дня за 60 днів відпустки;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період наданої у 2020 році відпустки та компенсацію за всі невикористані у 2020 році дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення із застосуванням коефіцієнту 3,8 календарних дня за 60 днів відпустки;
звернути рішення в частині виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести нарахування та виплату ОСОБА_1 неотриманих грошових коштів, виходячи з розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати Військовою прокуратурою Південного регіону України ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік відповідно до вимог ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, згідно положень ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 року по 28.02.2018 року надбавки за вислугу років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» згідно додатку 29. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою надбавкою за вислугу років у розмірі 30 відсотків від посадового окладу та належною надбавкою за вислугою років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу за період з 04.07.2016 року по 28.02.2018 року, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» згідно додатку 29.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року               №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про відмову у визнані протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури та відмову у зобов`язанні  Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено. 
Визнано протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.
Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури за період з 04.07.2016 по 10.09.2020.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
16 червня 2021 року відповідач засобами поштового зв`язку  звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021року та  постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року. Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення у частині задоволених позовних вимог, в іншій частині судові рішення залишити без змін.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі як на підставу для відкриття касаційного провадження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, частин 2, 3, 7 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", а саме: щодо нарахування та виплати заробітної плати прокурорам регіональних прокуратур у період до початку створення обласних прокуратур та перерведення прокурорів до таких прокуратур в порядку проходження атестації прокурорів, передбаченої Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX від 19 вересня 2019 року, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 26 березня 2020 року №6-р/2020, яким зумовлено застосування до спірних правовідносин норм статті 81 Закону України "Про прокуратуру", що визначають розміри та порядок виплати заробітної плати прокурорам та щодо нарахування надбавки за вислугу років військовослужбовцям, які проходили службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" або Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1090 "Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури".
Проте, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідач не зазначив, у чому полягає неправильне застосування судами норм права у частині задоволених позовних вимог, обмежившись висловленням незгоди з висновками судів і тлумаченням норм права.
Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Оскільки доводи скаржника зводяться до тлумачення норм права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість  перегляду справи з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021року та  постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                                                                       О.В. Кашпур