Ухвала
іменем України 
26 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 930/733/20
провадження № 51-4116 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 червня 2021 року,
встановив:
За вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2021 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту затримання та перебування під вартою – з 31 січня 2020 року (відповідно до змісту вироку).
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 31 січня 2020 року. 
 
Також, цим вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 червня 2021 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року щодо засудженого         ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, захисник у мотивувальній частині касаційної скарги, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень з урахуванням вимог статті 412 КПК. 
Також, посилаючись на порушення вимог статті 419 КПК, захисник не конкретизує, які вимоги його апеляційної скарги залишено без уваги судом апеляційної інстанції. 
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
 
Однак, захисник просить скасувати оскаржувані щодо ОСОБА_4 судові рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тоді як одночасне скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Також, захисником додано до касаційної скарги ухвалу апеляційного суду щодо його підзахисного отриману з Єдиного державного реєстру судових рішень, з якої вбачається, що засудженими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати особу засудженого.
Водночас, звертаємо увагу захисника, що КПК не передбачено такого статусу як «апелянт» при подачі касаційної скарги, як зазначено у її вступній частині.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд           
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області       від 12 квітня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 червня 2021 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                            ОСОБА_3