ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 р. 	Справа № 820/5019/16	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Сузанського О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021, суддя Зоркіна Ю.В., повний текст складено 15.04.21, по справі № 820/5019/16
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-УСПІХ"  
до   Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                  
про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «АГРО-УСПІХ» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 0000271406 від 22.06.2016; № 0000251406 від 22.06.2016; № 0000431406 від 01.09.2016.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 позовні вимоги задоволено.
Скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 0000271406, № 0000251406 від 22.06.2016, № 0000431406 від 01.09.2016.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 скасована в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № б0000431406 від 01.09.2016, в цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено, в іншій частині постанова суду першої інстанції залишена без змін.
В подальшому, постановою Верховного Суду від 26.11.2020 постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 скасовані в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області від 22.06.2016 № 0000271406, № 0000251406, в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 22.06.2016 № 0000271406, № 0000251406.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказував на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зазначав, що реальність господарських операцій позивача із контрагентом у перевіряємий період не підтверджена належним чином, первинні документи мають недоліки, з огляду на що останні не можуть бути використані у бухгалтерському обліку позивача з метою формування податкових зобов`язань. Крім того, апелянт наголошував на відсутності у ТОВ «Агро-успіх» статусу платника єдиного податку четвертої групи у період 2013-2015. Також, відповідач вказував на не підтвердження наявності та розміру земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача та ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське») в розрізі задекларованих платником посівів та збору врожаю, а саме 900 га в 2013-2014 роках і 1020 га в 2015 роках, з фактичних 39,5 га, що перебували у користуванні у позивача і 699,7 га що перебували у користуванні ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське»).
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважала рішення суду першої інстанції законним та таким, що не підлягає скасуванню, зазначила, що господарські операції у перевіряємий період підтверджені первинними бухгалтерським документами, мали реальний характер, а тому підтверджують право позивача на формування податкового кредиту. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судовим розглядом, Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АГРО-УСПІХ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 25.05.2016 № 253/20-40-14-06-10/32867317, яким встановлено наступні порушення: п. п. 301.1, 301.6 ст. 301, п. 302.1 ст. 302, п. 308.4, ст. 306, п. 308.6 ст. 308 Податкового кодексу України (в редакції до 2015 року), п. 291.4 ст. 291, ст. 292, п. п. 293.9.1 п. 293.9 ст. 293 Податкового кодексу України (в редакції з 2015 року), що призвело до завищення фіксованого сільськогосподарського податку та єдиного податку на загальну суму 48914,07 грн.; п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1, ст. 188, п. 209.6 п.209.7, п. п. 209.15.5, п. 209.17 ст. 209 Податкового кодексу України, завищено податкові зобов`язання по декларації з ПДВ на суму 7814622 грн.
На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.06.2016 № 0000241406, яким ТОВ «АГРО-УСПІХ» зменшено суму податкового зобов`язання для цілей р. 5 Податкового кодексу України на 7814622 грн., та зменшено суму податкового кредиту на 638574 грн., від 22.06.2016 № 0000251406, яким ТОВ «АГРО-УСПІХ» збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, на 48914,07 грн.
Не погоджуючись із такими рішеннями Головного управління ДФС у Харківській області ТОВ «АГРО-УСПІХ» звернулось до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентом належними первинними документами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до п.п. а, б п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають  постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі  відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).
На момент виникнення спірних правовідносин розділом V Податкового кодексу було передбачено можливість обрати спеціальний режим оподаткування ПДВ, відмінний від загального порядку оподаткування, резидентами, які провадять підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства.
Так, відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.
Пунктом 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих  факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.
Згідно з п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.
З 01.01.2015 відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України платниками єдиного податку четвертої  групи є сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Згідно з п. 292-1.1 ст. 292 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.
Права власності/користування земельними ділянками повинні бути оформлені та зареєстровані відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 293.9 ст. 293 Податкового кодексу України для платників єдиного податку четвертої групи розмір ставок податку з одного гектара сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду залежить від категорії (типу) земель, їх розташування та становить (у відсотках бази оподаткування) для ріллі, сіножатей і пасовищ (крім ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, а також ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди) - 0,45.
Згідно з п.п. 209.15.5 п. 209.15 Податкового кодексу України для цілей цієї статті застосовуються такі терміни: виробництво продукції на давальницьких умовах із сировини, яка вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку, - це операція з постачання сільськогосподарської сировини замовником (власником) - суб`єктом спецрежиму виробникові (переробникові) та прийняття останнім для переробки (обробки, збагачення чи використання) на готову продукцію на виробничих потужностях такого виробника (переробника) за відповідну плату без отримання права власності на таку продукцію.
Пунктом 301.1 ст. 301 Податкового кодексу України (в редакції до 2015) встановлено, що платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Відповідно до п. 302.1 ст. 302 Податкового кодексу України (в редакції до 2015) об`єктом оподаткування  податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
У період, що перевірявся, позивач мав взаємовідносини із ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське»).
Так, 01.11.2021 між ТОВ «Агро-Успіх» - замовник, та  ДСП «Комунар» - виконавець, укладено договір з виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011, за умовами якого виконавець зобов`язується виконати роботи з вирощування сільськогосподарської продукції (готової продукції), а замовник зобов`язується прийняти та сплатити виконані роботи.
Висновки податкового органу щодо допущення ТОВ «Агро-Успіх» порушень в частині завищення фіксованого сільськогосподарського податку, єдиного податку, сум податкового кредиту за наслідками здійснення господарських операцій із зазначеним контрагентом ґрунтуються на не підтвердженні наявності та розміру земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача та ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське») в розрізі задекларованих платником посівів та збору врожаю, а саме 900 га в 2013-2014 роках і 1020 га в 2015 роках, з фактичних 39,5 га, що перебували у користуванні у позивача і 699,7 га що перебували у користуванні ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське»).
Обґрунтовуючи наведені висновки податковий орган посилається на акти на право постійного користування ДСП «Комунар» земельними ділянками від 10.10.1994 №№ ХР-25-07-000343 та <…>344, зазначає, що станом на 01.01.2010 відповідно до статистичної звітності (форма 6-зем) у користуванні суб`єкта  господарювання обліковується 699,7831 га.
З цього приводу колегія суддів зазначає на ступне.
Так, відповідно до п. 1.2 договору з виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2021, укладеного між ТОВ «Агро-Успіх» та ДСП «Комунар», вирощування готової продукції виконавцем здійснюється з використанням власних та залучених технічних засобів (тракторів, комбайнів, автомобілів, сіялок, культиваторів та іншого навісного обладнання) на земельній ділянці площею 324,9 га, яка знаходиться у використанні виконавця згідно акту на право постійного користування землею серія ХР-25-07-000343 від 10.10.1994, виданого ДГ «Комунар», правонаступником якого, згідно статуту є ДСП «Комунар». 
Згідно з додатком № 15 від 24.03.2014 до договору № 01/2011 від 01.11.2011 збільшено площу земельної ділянки до 1030,90 га.
На підтвердження наявності у ДСП «Комунар» (правонаступник - ДП «Слобожанське») земельних ділянок для проведення науково-дослідних робіт та ведення сільськогосподарського виробництва надано державні акти на право постійного користування ДСП «Комунар» земельними ділянками серія ХР-25-07-000343, ХР-25-07-000344 від 10.10.1994, відповідно до яких земельні ділянки розташовані в селищі Комунар Харківського району Коротичанської селищної ради (ХР-25-07-000344)- площа 380,3 га., в селищі Комунар Харківського району Люботинської селищної ради (ХР-25-07-000343) -782,7 га.
При цьому, у акті перевірки податковий орган із посиланням на аналітичну довідку Головного управління Держкомзему у Харківській області про стан дотримання законодавства у сфері земельних відносин дійшов висновку, що відповідно до державних актів на право постійного користування землею № 59 серії ХР -25-07-000344, № 60 серії ХР -25-07-000343 від 10.10.1994 в користуванні Дослідного господарства «Комунар» знаходилось на території Коротичанської селищної ради – 782,7 га; Люботинської міської ради - 1820,9 га., та за певний період часу припинено право постійного користування на землі Дослідного сільськогосподарського підприємства (в подальшому державного сільськогосподарського підприємства) «Комунар» площею понад 1903,8 га.
Також, на підтвердження висновків акту перевірки податковий орган посилався на дані статистичної звітності по формі 6-зем станом на 01.01.10, відповідно до яких у користуванні ДСП «Комунар» обліковується 699,7831 га (залишилось із наданої в користування земельної ділянки загальною площею 2603,6 га на підставі акту постійного користування землею від 10.10.1994). Державний акт на право постійного користування землею за ДСП «Комунар» в Управлінні Держкомзему у Харківському районі Харківської області не обліковується.
Наведена вище інформація, що використана податковим орган при проведенні перевірки, була отримана відповідачем з мережі Інтернет з сайту Харківської облдержадміністрації (http://www.kharkivoda.gov.ua), про що зазначено у акті перевірки.
З метою отримання інформації щодо наявності  у власності або користуванні у ДП «Слобожанське» за період з 01.01.2013 по 30.11.2015 земельних ділянок податковим органом направлено запити до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області   № 2493/9/20-4-14-06-18 від 17.05.2016,  реєстраційної служби  ХРУЮ у Харківській області  № 2613/9/20-4-174-06-19 від 24.05.2016.
Втім, на момент проведення перевірки та складання акту відповідачем запитувана інформація не була отримана.
У свою чергу, відповідно до довідки Міськрайонного управління Держкомзему у місті Люботині Харківському районі Харківської області № 114 від 14.12.2012 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувача  (за даними форми 6-зем) в користування ДСП «Комунар»  на території Люботинської  міської ради та Коротичанської селищної ради перебуває загальна площа земельних ділянок 699,7831 га з цільовим призначенням «проведення науково-дослідних робіт та ведення сільськогосподарського виробництва».
Крім того, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру  у Харківській області від 23.02.2021 № 29-20-9-1399/0/19-21 за ДСП «Комунар» обліковується: акт на право постійного користування землею, виданий  Люботинською міською радою, серії ХР-25-07-000343, зареєстрований за № 60 від 10.10.1994, площею 1820,9000 га; розпорядженням Харківської РДА від 29.09.2005 № 764 «Про надання земельної ділянки ТОВ «Люботинський комплекс» із землекористування зазначеного господарства вилучено земельні ділянки загальною площею 461,6233 га; акт на право постійного користування  землею, виданий ДГ « Комунар»  Коротичанською селищною радою, серії ХР-25-07-000344, зареєстрований за № 59 від 10.10.1994, площею 782,7000 га; рішення Коротичанської селищної ради від 14.08.2001 № 228 із землекористування зазначеного господарства вилучено земельні ділянки площею 309,3000 га; розпорядженням Харківської РДА від 06.08.2008 № 2550 «Про припинення права постійного користування на частину земельної ділянки ДСП «Комунар» із землекористування зазначеного господарства вилучено земельні ділянки площею 80,0000 га.
Таким чином, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції щодо помилковості твердження податкового органу стосовно невідповідності наявності та розміру земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача та ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське») в розрізі задекларованих платником посівів та збору врожаю, а саме 900 га в 2013-2014 роках і 1020 га в 2015 роках, з фактичних 39,5 га, що перебували у користуванні у позивача і 699,7 га що перебували у користуванні ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське»).
Одночасно колегія суддів звертає увагу, що невідповідність площі земельних ділянок податковим органом фактично встановлено шляхом розрахунку, проведеного із застосуванням даних аналітичної довідки Головного управління Держкомзему у Харківській області про стан дотримання законодавства у сфері земельних відносин та статистичної звітності по формі 6-зем станом на 01.01.2010.
Однак, використання вказаних документів та інформації, що у них викладена, з метою доведення зазначених вище обставин є помилковим, оскільки предметом перевірки контролюючого органу стала господарська діяльність ТОВ «Агро-Успіх» за період з 2013 по 2015, у той час як інформація статистичної звітності по формі 6-зем, що використана відповідачем, складена станом на 01.01.2010.
Надаючи оцінку реальності господарських операцій ТОВ «Агро-Успіх» із ДСП «Комунар» (ДП «Слобожанське») та підтвердження останніх належними документами первинного та бухгалтерського обліку колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 4 договору з виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2021, укладеного між ТОВ «Агро-Успіх» та ДСП «Комунар», документи, що надаються замовником виконавцю: акт приймання-передачі давальницької сировини; документи, що надаються виконавцем замовнику: рахунок-фактура на оплату робіт, акт приймання-передачі виконаних робіт, акт приймання-передачі готової продукції, довіреність звітності на отримання давальницької сировини.
Так, позивачем надано копії додатків до договору із визначенням кошторисів; акти прийому-передачі давальницької сировини (добрива, насіння, паливо); акти здачі-прийомки виконаних робіт; акти приймання-передачі майна (т. 1 а.с. 153-203).
Зберігання вирощеної продукції здійснювалось відповідно до договору зберігання № 29-з від 21.07.2015, укладеному із ТОВ «Богодухівське хлібоприймальне підприємство», на виконання якого надано акти приймання-передачі робіт, послуг (т. 3 а. с. 70-72, 102-106).
Крім того, на підтвердження придбання паливо-мастильних матеріалів надано договір  поставки  від 26.11.2014 № КІ-60-Мо, укладений з  ТОВ « Торговий  Дім « Капітал-інвест», ТТН на відпуск нафтопродуктів.
Також, у виконання договору від 04.12.2015, укладеного між ТОВ «Агро-Успіх» та ТОВ «Поділляагрозахист» здійснювалось придбання засобів захисту рослин, зокрема, Зоря М 900, дисулам  (каністра 5л), на підтвердження чого надано видаткову накладну, ТТН ( т. 3 а. с. 126-130).
Відповідно до договору поставки від 21.05.2014 № 2105, укладеного від позивачем та ТОВ «Науково-технічний центр «Сервіс та Технології» здійснювалось придбання давальницької сировини (соняшника), на підтвердження чого надано специфікацію від № 1 до договору, видаткову накладну, рахунок на оплату, ТТН (т. 2 а. с. 186-195).
Фактична оплата за договором виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2011 проведена у повному обсязі, на підтвердження чого надано прибуткові ордери, квитанції до прибуткових касових ордерів  (т.1 а. с. 204-245).
В подальшому продукція, вирощена із давальницької сировини, була реалізована позивачем різним підприємствам, на підтвердження чого надано копії відповідних договорів купівлі-продажу, поставки, специфікації, довіреності, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти прийому-передачі (т. 2 а.с. 56-250, т. 3 а. с. 1-130).
Отже, судом першої інстанції вірно встановлено обставини здійснення господарських операцій, формування податкових зобов`язань, підтверджено здійснення руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлена спеціальна податкова правосуб`єктність учасників господарської операції.
Реальність виконання вказаних вище господарських зобов`язань, безпосередньо пов`язаних з основною статутною діяльністю позивача, підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами.
Стосовно доводів апеляційної скарги із посиланням на відсутність реєстрації у якості платника податку на додану вартість ДП «Слобожанське», не складання зазначеним підприємством у період 2013-2015 податкових накладних колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів та не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. 
А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Доводи податкового органу щодо наявності недоліків в певних первинних документах, зокрема актах приймання-передачі, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Таким чином, первинні документи, якими позивач доводить здійснення господарських операцій з вказаним контрагентом, оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій.
З огляду на встановлені обставини податковий орган не довів правомірність висновків щодо відмови ТОВ «Агро-успіх» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи у період 2013-2015, а отже і висновків щодо безпідставного визначення платником податків суми фіксованого сільськогосподарського податку та єдиного податку, та завищення податкових зобов`язань по декларації з ПДВ.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ «Агро-успіх» щодо скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Харківській області № 0000271406, № 0000251406 від 22.06.2016 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі № 820/5019/16  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    Г.Є. Бершов   	
Постанова складена в повному обсязі  30.07.21.