УХВАЛА
м. Київ

11 серпня 2021 року 
справа № 380/7237/20
адміністративне провадження № К/9901/29127/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року
у справі № 380/7237/20 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд -2012»
до Головного управління ДПС у Львівській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-  

УСТАНОВИВ:

9 серпня 2020 року до Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у  Львівській області (далі - скаржник) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року у справі № 380/7237/20, предметом розгляду якої є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 7 серпня 2020 року №0006000509, яким встановлено ТОВ «Укрбуд-2012» суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у розмірі 3849782 гривень, за порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.  

Правовою підставою касаційного оскарження відповідач визначив пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник доводить, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не застосував правові висновки викладені в рішеннях Верховного Суду постановлених у справах №160/2626/19, від 24 березня 2021 року у справі 640/11686/19, від 13 листопада 2020 року у справі №820/820/18, від 19 листопада 2019 року №820/922/17 (остаточні рішення в останніх двох справах не постановлено, справи направлені на новий судовий розгляд), при цьому жодного правового висновку по жодній нормі права покладених в основу прийняття податкового повідомлення - рішення, який висловлений у наведених рішеннях не зазначено. Доводи касаційної скарги стосуються виключно висновків здійснених в інших судових справах за результатами оцінки доказів у цих справах.

Щодо наведення доводів по наявності підстав касаційного перегляду, встановлених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з частинами другої та третьою статті 353 цього кодексу Суд зазначає, що скаржник обмежився цитуванням крім означених також частиною четвертою статті 9, частиною другою статті 73, статті 90 цього кодексу, виклав доводи щодо оцінки доказів тотожні тим, що були викладені в апеляційній скарзі та поклав на суд обов`язок врахування доказів та встановлення обставин щодо можливості виконання робіт контрагентом позивача. Тим самим заявник касаційної скарги покладає на Суд обов`язок встановлення правопорушень, які ймовірно мають місце, на його думку.  

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема встановлених пунктом першим, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. 

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Посилання на постанови Верховного Суду в частині надання правової оцінки доводам контролюючого органу не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. 

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління  ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року у справі № 380/7237/20 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд -2012» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення  - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             Р. Ф. Ханова