П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1975/21	

Категорія: 112010201          Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
          Місце ухвалення: м. Херсон
          Дата складання повного тексту: 04.06.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Херсонській області про:
-          визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Херсонській області від 09 лютого 2021 року №213050018903 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пільгової пенсії за списком №2;
-          зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) з дати подання заяви.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що вона зверталась до ГУПФ України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, 17 лютого 2021 року отримала лист щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умова з наступних підстав: у довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03 лютого 2021 року №3-18/22 відсутнє посилання на постанову, якою передбачено зарахування відповідних посад зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; назва посади і відділення не співпадає з посадами, які були атестовані в 2010-2015 році та які зазначені в трудовій книжці; позивач не досягла віку 55 років, що є однією з умов призначення пенсії на пільгових умова. Відповідачем повідомлено, що на підставі вищевказаних недоліків прийнято рішення 09 лютого 2021 року №213050018903 про відмову в призначені пенсії за віком за списком №2. Вважає вказану відмову протиправною, оскільки на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2 досягла 50 років, має стаж роботи більше 34 років, з них за списком №2 понад 20 років, а тому з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №1-р/2020, тобто з 23 січня 2020 року, має право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах після досягнення 50 років, а не 55 років, як це стверджує відповідач. 
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що при розгляді наданих позивачем документів встановлено, що в довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03 лютого 2021 року №3-18/22 відсутнє посилання на постанову, якою передбачено зарахування відповідних посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; назва посади і відділення не співпадає з посадами, які були атестовані в 2010-2015 році, та які зазначені в трудовій книжці позивача. Для зарахування періодів роботи за списком №2 до пільгового стажу необхідно надати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з дотриманням вимог, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637).
Крім того, відповідач зазначив, що з 01 січня 2004 року Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 (далі – Закон №1058), є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи пенсійного загальнообов`язкового державного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, згідно пп.2 п.2 ч.2 ст.114 якого право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, – за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць – після досягнення віку 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
На думку відповідача, оскільки позивач згідно копії паспорту, наявної в матеріалах справи, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідного віку 55 років, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, встановленого ст. 114 Закону №1058 не досягла, а також враховуючи необхідність подання пільгової довідки, оформленої відповідно до Порядку №637 територіальним пенсійним органом правомірно прийнято рішення від 09 лютого 2021 року №213050018903 про відмову в призначенні пенсії. 
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУПФ України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Херсонській області від 09 лютого 2021 року №213050018903 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за списком №2.
Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 лютого 2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ГУПФ України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 
Стягнуто з ГУПФ України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          в довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03 лютого 2021 року №3-18/22 відсутнє посилання на постанову, якою передбачено зарахування відповідних посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; назва посади і відділення не відповідає посадами, які були атестовані у 2010-2015 році, та які зазначені в трудовій книжці позивача, що не відповідає вимогам Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18 листопада 2005 року №383 (далі – Порядок №383). Таким чином, зазначені у пільговій довідці відомості потребують уточнення. Проте, при ухваленні рішення судом першої інстанції необґрунтовано не було взято до уваги вищезазначені доводи відповідача;
-          питання призначення пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах за Списком №2, врегульовувалось Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) у період з січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року. Крім того, слід зазначити, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ набрав чинності 11 жовтня 2017 року, в часі був прийнятий пізніше ніж Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, окремі норми якого визнано неконституційними, а тому за загальним правилом, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосуванню підлягають норми Закону №1058;
-          в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт, натомість надано розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу до Договору про надання правової допомоги від 29 квітня 2021 року, підписаний адвокатом Ковальчук І.М. 05 травня 2021 року, на ім`я іншого клієнта, а саме: ОСОБА_1 , тому не може бути взятий до уваги при розгляді даної справи. Як вбачається з фактичних обставин справи, справа за позовом ОСОБА_1 належить до категорії справ незначної складності та була розглянута судом першої інстанції в письмовому провадженні, що не було враховано при вирішенні питання про стягнення з ГУПФ України в Херсонській області витрат на правову допомогу.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03 лютого 2021 року звернулась до ГУПФ України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2. До заяви позивачем додано: 
-          довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 28 вересня 2006 року №302246;
-          паспорт громадянина України від 07 липня 1997 року серії НОМЕР_1 ;
-          трудову книжку від 01 вересня 1986 року НОМЕР_2 ;
-          диплом про навчання в Херсонському медичному училищі від 02 липня 1991 року серії ПТ №875269;
-          накази про проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників та пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 та №2: від 24 квітня 2000 року №88, від 30 травня 2005 року №93-а, від 17 травня 2010 року №104-а, від 03 червня 2015 року №80;
-          висновки щодо експертизи якості атестації робочих місць в дитячій обласній клінічній лікарні м. Херсона від 18 грудня 2000 року №210-05, від 19 липня 2005 року №115/07-10, від 19 листопада 2010 року №97/11-10;
-          накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2: від 15 червня 2000 року №135, від 16 червня 2005 року №97-а, від 15 червня 2010 року №110-а, від 15 червня 2015 року №84а;
-          лист Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації від 30 червня 2015 року №290-60/2205-7/7;
-          наказ від 27 липня 2020 року №159 "Про внесення змін до штатного розпису";
-          довідку Комунального некомерційного підприємства "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" від 03 лютого 2021 року №3-18/21;
-          довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03 лютого 2021 року №3-18/22; 
-          заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) від 03 лютого 2021 року;
-          свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 ;
-          свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 .
Листом від 17 лютого 2021 року №2100-0304-8/8043 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають працівники після досягнення віку 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на роботах за списком. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 24 роки 2 місяці 19 днів. Встановлено, що в довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03 лютого 2021 року №3-18/22 відсутнє посилання на постанову, якою передбачено зарахування відповідних посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; назва посади і відділення не співпадає з посадами, які були атестовані в 2010-2015 роках та які зазначені в трудовій книжці. За даними паспорту, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вік 55 років (що є однією з умов призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону) настане 28 січня 2026 року. 
Крім того, відповідач повідомив, що 09 лютого 2021 року за №213050018903 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за списком № 2 відповідно ст. 114 Закону №1058 за відсутності віку 55 років; необхідно дооформити довідку з дотриманням вимог, які зазначені в листі. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у період: з 01 серпня 1991 року по теперішній час працює палатною медсестрою у хірургічному (гнійному) відділі. Отже, у вказаний період позивач працювала на посаді, яка віднесена до Списку №2. Таким чином, на думку суду першої, відповідач помилково дійшов висновку про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, а саме на суму 4 500 грн.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції частково правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 132, 139 КАС України, ст. 13, ч.2 ст. 14, п.п."б"-"г" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, п.п.20, 23, 24 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Статтею 2 Закону "Про пенсійне забезпечення" 1788-XII (далі – Закон №1788-XII) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Відповідно п."б" ч.1 ст. 13 Закону №1788-XII (у редакції Закону №213-VIII від 02 березня 2015 року, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць – після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 51 рік – з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст. 5 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": жінкам – на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
До внесення змін Законом №213-VIII у ст. 13 Закону №1788-XII встановлювалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, – за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Тобто, Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII віковий ценз для жінок у 50 років збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на 01 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року набували право на пенсію по досягненню 54 років.
В свою чергу, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року (далі – Закон №2148-VIII), Закон №1058-ІV, доповнено розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".
Так, зокрема, згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV (в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, – після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років – по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців – з 01 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік – з 01 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців – з 01 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки – з 01 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців – з 01 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки – з 01 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців – з 01 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки – з 01 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців – з 01 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років – з 01 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
Разом з цим, Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ у новій редакції викладено п.2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01 жовтня 2017 року.
Водночас, Конституційним Судом України прийнято рішення від 23 січня 2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, п.2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VIII".
У вказаному рішенні Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Конституційний Суд України вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII .
Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, ст. 13, ч.2 ст. 14, п.п."б"-"г" ст. 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII , якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать ч.1 ст. 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Колегія суддів з урахуванням правової позиції викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 доходить висновку, що з 23 січня 2020 року (з моменту прийняття цього рішення Конституційним Судом України) існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: п"б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII та п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ.
Колегія суддів акцентує увагу, що вищевказані закони містять розбіжності в умовах призначення пенсії жінкам на пільгових умовах за Списком №2 щодо вікового цензу, який складає 50 років – за п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII, та 55 років – за ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ.
Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції враховує принцип адміністративного судочинства – верховенство права, відповідно до якого, згідно ч.1 ст. 6 КАС України саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ).
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, ЄСПЛ у п.п.52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці ЄСПЛ. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Враховуючи практику ЄСПЛ, оскільки національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №2, зокрема п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII, та п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для особи підхід.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що у даному адміністративному провадженні перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, зокрема п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII, відповідно до якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, – за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки – після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставність твердження відповідача про виникнення права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 після досягнення нею віку 55 років.
Крім того, згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку №637.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). 
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до п.п.23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.
З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах позивачем було додано до неї трудову книжку серії НОМЕР_2 від 01 вересня 1986 року, відповідно до записів якої ОСОБА_1 з:
-          01 вересня 1989 року зарахована на ІІ курс Херсонського медичного училища;
-          03 липня 1991 року відрахована у зв`язку із закінченням навчання та присвоєння кваліфікації "медичної сестри";
-          01 серпня 1991 року прийнята до Херсонської дитячої обласної лікарні на посаду медсестри індивідуального догляду хірургічного (гнійного) відділу;
-          15 березня 1993 року переведена палатною медсестрою того ж відділу;
-          02 лютого 1996 року переведена палатною медсестрою палати інтенсивної терапії того ж відділу.
Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, передбачено, що не рідше одного разу на 5 років проводиться атестація безпосередньо робочих місць, які є на підприємстві, в установі чи організації з метою, у тому числі врегулювання відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на пільгове пенсійне забезпечення працівників.
Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наказів про проведення та висновків атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників та пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 та №2 (а.с.16-27), робоче місце ОСОБА_1 атестовано та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.
Крім того, на підтвердження вищезазначеного, в трудовій книжці позивача міститься запис №11 про те, що 15 червня 2015 року проведено атестацію робочих місць за Списком №2.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (чинна у період з 11 березня 1994 року по 15 січня 2003 року) затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого належить робота на посадах: розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення", зокрема робітники, які безпосередньо обслуговують хворих: лікарі, середній і молодший медичний персонал (п.2260000е).
Відповідно п.24е розділу ХХIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 16 січня 2003 року №36 (чинна з 16 січня 2003 року по 02 серпня 2016 року), якою затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до Списку №2 належать посади: працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, зокрема в опікових і гнійних відділеннях лікарі, молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині. 
Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 24 червня 2016 року №461 (чинна з 03 серпня 2016 року), затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до розділу ХХIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" до вказаного Списку №2 належать роботи на посадах: працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, зокрема в опікових і гнійних відділеннях – лікарі, молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині (розділу).
З урахуванням вищезазначених постанов Кабінету Міністрів України, колегія суддів доходить висновку, що позивач з 01 серпня 1991 року по теперішній час працює на посаді (палатна медсестра у хірургічного (гнійного) відділу), яка віднесена до Списку №2.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ГУПФ України в Херсонській області дійшло помилково висновку про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Стосовно доводів апеляційної скарги про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо стягнення судом першої інстанції на користь позивача витрат на правничу (правову) допомогу в сумі 4 500 грн., суд вважає за необхідне вказати наступне. 
За змістом ч.ч.7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 29 квітня 2021 року, розрахунок суми гонорару, згідно якого надано послуги; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30 квітня 2021 року на суму 5 600 грн.
Відповідно до розрахунку суми гонорару позивачу надані такі послуги:
зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 1 год. на суму 1 500 грн.;
підготовка процесуальних документів, в тому числі позовної заяви - 2 год. на суму 3 000 грн. (2 Х 1 500 грн.);
оформлення пакету документів з відповідною кількістю копій та направлення до суду - 1 год. на суму 1 100 грн. Всього 5 600 грн.
Колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги про те, що належним чином не підтверджено судові витрати на правничу допомогу, зокрема, в квитанції до прибуткового ордеру та розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу вказано як клієнта ОСОБА_1 , тоді як позивачем у даній справі є ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що матеріали справи не містять належних доказів оплати витрат на правничу допомогу, а тому вимога щодо стягнення останніх на користь позивача не підлягає задоволенню.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції при розгляді даної справи, було допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, змінити судове рішення суду першої інстанції, виключивши з резолютивної частини судового рішення абзац 6. 
Разом з тим, колегія суддів не змінює розподіл судових витрат в частині стягнення судового збору відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1 ч.2 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року змінити, виключивши з резолютивної частини судового рішення абзац 6, яким стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області  за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.
В іншій частині судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.