УХВАЛА

13 серпня 2021 року 
Київ
справа №500/1484/20
адміністративне провадження №К/9901/27931/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року
у справі № 500/1484/20
за позовом ОСОБА_1 
до Залозецької селищної ради 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Залозецької селищної ради, в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо незадоволення звернення позивача з приводу внесення змін до генплану селища Залізці щодо виділеної позивачу земельної ділянки у власність, погодження та затвердження детального плану території;
- зобов`язати провести зміни в генеральному плані селища з відображенням у ньому земельної ділянки позивача під забудову по АДРЕСА_1 , згідно наданого рішення та згідно заяви ТОВ «Тернопільавтотранс 16100» про вилучення згаданої ділянки з їх користування на користь позивача;
- зобов`язати провести зміни в генеральному плані селища з відображенням у ньому ділянки наданої в оренду під будівництво кав`ярні-музею, площею 0,0216 га, згідно рішення Зборівського районного суду від 23 жовтня 2018 року.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
27 липня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі № 500/1484/20.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах  2, 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Однак, відповідачем у касаційній скарзі не зазначено підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених частиною  четвертою статті 328 КАС України.
Також колегія судів зазначає, що відповідно до частини другої статті 351 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з частиною  четвертою статті 328 КАС України.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України. 
Керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі № 500/1484/20 за позовом ОСОБА_1  до Залозецької селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                  І. В. Желєзний
Судді                                                                                                    Я. О. Берназюк 
                                                                                                    С. М. Чиркін