П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/12261/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С.  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
15 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1.  15 травня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №00370099-5805-2225 від 18.03.2020 року та зобов`язання перерахувати суми податків відповідно до рішення Хмельницької міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів" з урахуванням площі гаража та інших господарських (присадибних) будівель, кількості співвласників, пільг кожного із співвласників.  

2. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 18.03.2020 року Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було прийняте спірне податкове  рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 5288,44 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.  Він вважає, що рішення є протиправним, оскільки нерухоме майно, на яке нарахований  податок, належить позивачу та його дружині на праві спільної сумісної власності. Позивач вважає, що відповідач помилково  обчислив  розмір податку  відповідно до рішення Хмельницької міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів", оскільки не урахував кількість  співвласників та   пільги, належні кожному з них. Покликається на те, що сума податку була визначена відповідачем виходячи з розміру усієї площі нерухомого майна, а не з часток, належних кожному із співвласників. Зазначає, що звертався  до податкового органу про проведення звірки даних стосовно об`єктів оподаткування та перерахунку  з урахуванням  пільг, однак отримав   відмову.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 5 квітня 2021 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.     

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі .

5. Апелянт вказав, що рішення суду першої інстанції є протиправним, так як ним не враховано, що оскільки нерухоме майно, на яке нарахований податок, належить йому та його дружині на праві спільної сумісної власності. Вважає, що суд першої інстанції помилково погодився з відповідачем, який  помилково   обчислив   розмір податку   відповідно до рішення Хмельницької міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів", оскільки не урахував кількість співвласників та пільги, належні кожному з них. Покликається на те, що сума податку була визначена відповідачем виходячи з розміру усієї площі нерухомого майна, а не з часток, належних кожному із співвласників.     

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6.  Судом встановлено, що згідно з  відомостями  Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно апелянту на праві власності  належать наступні об`єкти нерухомого майна загальною площею 545 м. кв.: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 402,7 кв. м. (свідоцтво про право власності від 08.06.2007); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв. м.; квартира  за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 83 кв. м.  Відомості про державну реєстрацію іпотеки  та  про державну реєстрацію обтяжень  відсутні.

7. Вказані об`єкти нерухомості  також  знаходяться  у спільній сумісній власності  з ОСОБА_2 (дружина)

8. Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області прийняте спірне податкове повідомлення-рішення №00370099-5805-2225 від 18.03.2020 року, яким апелянту визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості,  за 2019 рік у розмірі 5288,44 грн.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

9. Апелянт вважає, що  рішення суду першої інстанції є протиправним, так як ним не враховано, що оскільки нерухоме майно, на яке нарахований податок, належить йому та його дружині на праві спільної сумісної власності. Вважає, що суд першої інстанції помилково погодився з відповідачем, який  помилково  обчислив    розмір податку    відповідно до рішення Хмельницької міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів", оскільки не урахував кількість    співвласників та пільги, належні кожному з них. Покликається на те, що сума податку була визначена відповідачем виходячи з розміру усієї площі нерухомого майна, а не з часток, належних кожному із співвласників.

10. Відповідач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте  правомірно, оскільки згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та АІС «Податковий блок» у власності позивача перебуває нерухоме майно: житловий будинок   за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 402,7 кв. м., житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв. м. та квартира  за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 83 кв. м. Податковий орган  вважає, що ним  правильно застосовані  положення Податкового кодексу в частині нарахування сум  податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки,  розрахунок податку проведений  вірно, із застосуванням пільги. Також зазначає, що до податкового органу апелянт  або його дружина не подавали заяву стосовно визначення за їх згодою платника  податку. Крім того,  відсутні докази того, що апелянт звертався до відповідача з клопотанням про проведення звірки, про яку він згадує у позові.  Зважаючи на це, відповідач  вважає, що  підстави для скасування рішення відсутні.       

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ          

11. Платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкт та базу оподаткування цим податком,  пільги зі сплати,  ставки податку, податковий період, порядок та строки обчислення, нарахування і сплати цього податку визначено положеннями статті 266 ПК України.  Відповідно до п.п. 266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу  платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

12. Згідно з п. п.  266.2.1    п. 266.2 статті  266 ПК об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.  Базою оподаткування є загальна площа об`єкта  нерухомості, в тому числі його часток.  База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

13. Пунктом  265.4.1 ст. 265 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника   податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних видів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожен базовий податковий (звітний) період.

14. Підпунктом 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад,  залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує два відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.  Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (п.266.7.1 ПК України)

15. Положення   пункту  266.7.  ст. 266 ПК встановлює порядок обчислення суми податку.

16. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

17. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

18. Визначення платників податку у разі перебування об`єктів нерухомості  у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, проводиться наступним чином: а) якщо об`єкт нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;  б) якщо об`єкт нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;  в) якщо об`єкт  нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

19. Норми сімейного законодавства України передбачають  презумпцію спільного режиму права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, якщо не встановлено інше.  Ця презумпція може бути спростована, якщо  один із подружжя  оспорює поширення правового режиму спільної сумісної власності на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (позиція   викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17)

20. Отже, відповідно до п. п. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України платником податку на зазначене майно  повинна бути   одна  з  осіб-співвласників, визначена за їх згодою (позивач або його дружина), про що повідомляється контролюючий орган. Одночасно з цим, відсутність такої згоди між співвласниками  не може бути обставиною, яка звільняє  від виконання обов`язку зі сплати податку. 

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ           

21  . Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.          

22. Судом встановлено, що апелянтом не надано доказів повідомлення контролюючого органу  про визначеного за згодою позивача та його дружини  платника податку щодо вищезазначених об`єктів нерухомості.  

23. За таких обставин податковий орган не  мав підстав  самостійно  визначати частку кожного із співвласників  у зобов`язанні щодо сплати  податку. Отже, враховуючи те, що вказані об`єкти нерухомості згідно з даними Державного реєстру зареєстровані саме за  апелянтом ( зареєстроване право приватної власності), а апелянт та його дружина не  звернулись до контролюючого органу  з повідомленням про досягнення згоди щодо належного платника податку, особою, відповідальною за сплату такого податку залишається позивач.  

24. Підпунктом 266.7.3 п. 266.7 ст.266 Податкового кодексу встановлено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

25. Як вбачається зі змісту відповіді на відзив з додатками, апелянт звертався до відповідача з приводу проведення звірки даних стосовно сплати податку.  Відповідач, в свою чергу, зазначене не спростував.

26. Що стосується доводів апелянта стосовно неправомірності оподаткування площі підвалу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ( 160,9 кв. м.),  включаючи розміщений  там само   гараж (55,4 кв. м.)  і  інші господарські приміщення  (105,5 кв. м.),  як вбачається з технічного паспорту на будинок ( у матеріалах справи)  вказані приміщення конструктивно  є  частиною цілісного  житлового будинку загальною площею 402,7 кв. м.,  від нього не відділені,  а тому  не  є окремими  об`єктами оподаткування, і  не звільняються від оподаткування податком.  

27. Судом  першої інстанції перевірений наведений у відзиві розрахунок нарахованого апелянту податку на нерухоме майно  за 2019 рік. 

28. Колегія суддів зазначає, що сума податку в розмірі  5288,44  грн.  за будинок за адресою АДРЕСА_1 визначена правильно,  під час обчислення застосована пільга, визначена  законом.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

29. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

30. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

31. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

32. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

33. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

34. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного             застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б             підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу   ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
                                                             П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.