Номер провадження: 22-ц/813/1974/21 
Номер справи місцевого суду: 1522/20735/12
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2021 року                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Феленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2012 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу – задоволено (т.1 а.с.33-34).
30 березня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, виходячи з того, що згідно з листом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.03.2020 року на адресу ОСОБА_3  (т.2 а.с.153), оригінал виконавчого листа №1522/20735/12, виданий Приморським районним судом м. Одеси 14.02.2013 року, у порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» було повернуто державним виконавцем Першого Приморського ВДВС на адресу ОСОБА_3 не «рекомендованим листом з повідомленням про вручення», а «простою кореспонденцією» засобом поштового зв`язку, відтак вважав оригінал виконавчого документу втраченим при пересилці (т.2 а.с.119-124).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року (головуючий – суддя Домусчи Л.В.) заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу було задоволено.
Поновлено пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси, виданого по справі №1522/20735/12, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 297 грн. 31 коп., з яких 820 000 грн. - основний борг, 178 760 грн. - інфляційні нарахування на суму основного боргу, 220 315,31 грн. - проценти від суми позики, та 74 620 грн. – пеня, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 306,00 грн.
Видано дублікат виконавчого листа на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2012 року, винесеного по цивільній справі №1522/20735/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 297 грн. 31 коп., з яких 820 000 грн. - основний борг, 178 760 грн. - інфляційні нарахування на суму основного боргу, 220 315,31 грн. - проценти від суми позики, та 74 620 грн. – пеня, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 306,00 грн (т.2 а.с. 152-155).
13 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав до Приморського районного суду м. Одеси апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Апелянт зазначає, що єдиним обґрунтування відповідної заяви ОСОБА_3 була втрата виконавчого документу через допущені порушення під час його пересилки, втім відповідно до статтею 28 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку державного виконавця направляти оригінал виконавчого документа та супровідний лист до нього рекомендованим поштовим відправлення. Окрім того, апелянт звертає увагу, що заявником жодних дій з пошуку втраченого виконавчого документа не вчинялось, відтак вважає, що втрата виконавчого документа відбулась виключно через помилки заявника. Також зазначає, що судом першої інстанції при поновленні відповідного строку пред`явлення виконавчого документа, не було зазначено дати з якої такий строку поновлюється. На підставі викладеного просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3 – відмовити повністю (т.3 а.с.1-5).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що втрата виконавчого листа по цивільній справі № 1522/20735/12 унеможливлює виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2012 року, а в разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся з заявою про це до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Також суд першої інстанції вважав за можливе визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1522/20735/12, виданого 14.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси (т. 2 а.с. 254-255).
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2012 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 297 грн. 31 коп., з яких 820 000 грн. - основний борг, 178 760 грн. - інфляційні нарахування на суму основного боргу, 220 315,31 грн. - проценти від суми позики, та 74 620 грн. – пеня, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 306,00 грн (т.1 а.с. 33-34).
Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа та копії рішення суду (т. 1 а.с. 36). 
Приморським районним судом м. Одеси 14.01.2013 року було видано виконавчий лист №1522/20735/12, з зазначенням дати видачі «14.01.2012 року» (т. 1 а.с. 38).
Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про виправлення описки у виконавчому листі (т. 1 а.с. 37). 
Приморським районним судом м. Одеси було видано виправлений виконавчий лист з зазначенням дати видачі «14.01.2013 року».
Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - залишено без задоволення (т. 1 а.с. 142).
Як вбачається з листа директора департаменту ДВС – Поліщука Д.В., 21.07.2017 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа на підставі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1 а.с. 254, 257).
Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 31.07.2019 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2011 року залишено без змін (т. 1 а.с. 246).
Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу виконавчого листа (т. 1 а.с. 252-253, 261).
Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2019 року ОСОБА_3  звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу виконавчого листа, в якій зазначив, що замість виконавчого листа № 1522/20735/12, виданого 14.02.2013 року співробітниками суду йому було надіслано недійсний (повернутий в 2013 році) виконавчий лист № 1522/20735/12, виданий 14.01.2012 року (т. 1 а.с. 261).
Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2019 року ОСОБА_3 на адресу Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області направив скаргу, в якій просив зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1522/20735/12, виданий Приморським районним судом м. Одеси 14.02.2013 року (т. 2 а.с. 139-140).
Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2019 року ОСОБА_3 подав доповнення до скарги, в якому зазначив, що 06.09.2019 року співробітниками Приморського районного суду м. Одеси йому був наданий оригінал виконавчого листа № 1522/20735/12, виданий 14.02.2013 року, однак без відтиску печатки відділу ДВС на відмітці про повернення від 21.07.2017 року на вищевказаному виконавчому листі. З огляду на це, ОСОБА_3 долучив до своєї скарги від 05.09.2019 року оригінал виконавчого листа № 1522/20735/12, виданий 14.02.2013 року (т. 2 а.с. 149).
Як вбачається з листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.03.2020 року на адресу ОСОБА_3 , у зв`язку з невідповідністю порядку пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, визначеного ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», відділом 09.09.2019 року за вих. №37072, засобами поштового зв`язку повернуто на адресу стягувача оригінал виконавчого листа № 1522/20735/12, який виданий 14.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси. Також повідомлено, що Відділом повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання не виносилося (т.2 а.с.153-154).
Однак, з матеріалів справи вбачається, що 30.08.2019 року старшим державним виконавцем Біликом Р.В. було надіслано на адресу ОСОБА_3 повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено, що стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (т. 2 а.с. 141-142). 
Відповідно до постанови Верховного Суду від 02.03.2020 року заочне рішення Приморського районного суд м. Одеси від 13.12.2012 року та постанова Одеського апеляційного суду від 31.07.2019 року – залишені без змін (т. 2 а.с. 64-69).
Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2020 року ОСОБА_3 подав заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу (т. 2 а.с. 74-79).
Ухвалою суду від 25.03.2020 року матеріали заяви ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу – повернуто заявнику без розгляду (т. 2 а.с. 111).
Як вбачається з наданих Першим Приморським ВДВС на виконання ухвали суду журналів реєстрації вихідної кореспонденції, документи на адресу ОСОБА_3 було направлено простою кореспонденцією (т. 2 а.с. 214, 247).
У зв`язку з викладеними вище обставинами, 01.04.2020 року ОСОБА_3 повторно звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, зазначивши, що виконавчий лист №1522/20735/12 на його адресу не надійшов, вважає, що вказаний лист було втрачено при пересилці з органу ВДВС не з його вини (т. 2 а.с. 119-124).
Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
Отже, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. До такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 24.10.2018 року, справа № 201/15305/14-ц.
При цьому необхідно зауважити, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. 
Питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання регулює, також ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частина 6 вказаної статті, за якою стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
З вище наведеного вбачається, що суд при вирішенні питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, перш за все повинен дослідити та встановити обставини, за яких був пропущений відповідний строк, а також визначитися з поважністю/неповажністю причин пропуску такого строку. При цьому суд належним чином має перевірити обставини, на які безпосередньо посилається заявник як на підставу для задоволення свої вимог, з врахуванням обґрунтованих заперечень іншої сторони.
Оскільки державним виконавцем не було належним чином відправлено повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа, а отже відсутні підстави вважати, що втрата виконавчого листа сталася з вини заявника, то апеляційний суд доходить до висновку, що судом першої інстанції були враховані всі обставини, які мають значення для справи при розгляді заяви стягувача та зроблено правильний висновок по суті поданої заяви про її задоволення.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2020 року – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

05.07.2021 року                                                                 м. Одеса