УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 688/2419/20
Провадження № 22-ц/4820/1456/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 вересня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «Вердикт Капітал» зазначило, що 29 листопада 2007 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі – АТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/4104/73/520 (далі – кредитний договір), за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 24 117 доларів США на строк до 29 листопада 2013 року під 12,95% річних. ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами щомісячними ануїтетними платежами. У разі порушення строків повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_1 мала сплатити банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
За договором поруки №014/4104/73/520/1 від 29 листопада 2007 року ОСОБА_2 поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_1 обов`язків із повернення кредиту, сплати процентів і неустойки.
2 серпня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором Акціонерному товариству «Оксі Банк» (далі – АТ «Оксі Банк»), а те, у свою чергу, – ТОВ «Вердикт Капітал».
ОСОБА_1 не виконала своїх обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 1 липня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 51 415 доларів 57 центів США, що за курсом Національного банку України становить 1 371 113 грн 05 коп., яка складається з 21 082 доларів 63 центів США тіла кредиту (еквівалент 562 206 грн 34 коп.), 4 772 доларів 24 центів США процентів на дату відступлення права вимоги (еквівалент 127 264 грн 19 коп.), 2 539 доларів 30 центів США процентів з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості (еквівалент 67 717 грн 04 коп.), 23 021 долара 40 центів США неустойки (еквівалент 613 925 грн 48 коп.).
Оскільки ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання, то відповідачі повинні сплатити кредитору 50 667 грн 88 коп. трьох процентів річних від простроченої суми неповернутого тіла кредиту (562 206 грн 34 коп.) за період з 1 липня 2017 року до 1 липня 2020 року та 146 816 грн 99 коп. пені за подвійною обліковою ставкою Національного банку України на суму неповернутого кредиту (562 206 грн 34 коп.) за період з 1 липня 2019 року до 1 липня 2020 року, а всього – 197 484 грн 87 коп.
За таких обставин ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь 197 484 грн 87 коп. заборгованості за кредитним договором, 2 962 грн 27 коп. судового збору та 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Судові рішення щодо заявлених вимог

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2020 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 50 667 грн 88 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 1 липня 2017 року до 1 липня 2020 року та 760 грн 12 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року скасовано заочне рішення від 24 грудня 2020 року, закрито провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку зі смертю останнього до дня пред`явлення позову та призначено справу в частині вимог до ОСОБА_1 до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року в позові ТОВ «Вердикт Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала своїх обов`язків із повернення кредитних коштів, сплати процентів і пені, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. Оскільки ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання, то вона мала би сплатити ТОВ «Вердикт Капітал» як новому кредитору три проценти річних від простроченої суми. Водночас, позов не підлягає задоволенню в цілому через сплив позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1  прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути пеню та три проценти річних від простроченої суми. Право на позов про стягнення цих коштів виникає у кредитора щодня з моменту порушення грошового зобов`язання, при цьому право на пеню обмежується одним роком, а право на проценти – трьома роками, що передували пред`явленню позову, відтак, позовна давність у спорі не сплила. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1  подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував норми статей 530, 631 ЦК України, які підлягали застосуванню, та неправильно витлумачив положення статей 261, 267, 625 ЦК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

29 листопада 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останній споживчий кредит у розмірі 24 117 доларів США на строк до 29 листопада 2013 року під 12,95% річних (п. 1.1, 1.2 кредитного договору).
ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 483 долари 49 центів США, при цьому вона мала вносити платежі згідно графіка до 15 числа кожного місяця починаючи з грудня 2007 року (останній платіж 486 доларів 05 центів США – листопад 2013 року) (п. 3.3, додаток №1 до кредитного договору).
За порушення строків повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_1 повинна була сплатити банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 10.1 кредитного договору).
У п. 12.7 кредитного договору сторони домовилися про те, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.ст. 257, 259 ЦК України).
Додатковою угодою №014/4104/73/520/1 від 30 березня 2009 року до кредитного договору АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 збільшили строк дії кредитного договору до 29 жовтня 2015 року та встановили процентну ставку за кредитом у розмірі 9,25% річних у період з 30 березня 2009 року до 29 березня 2010 року.
За договором поруки від 29 листопада 2007 року №014/4104/73/520/1 (далі – договір поруки) ОСОБА_2 поручився перед банком за виконання ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором, у тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів і неустойки. При цьому сторони визначили, що у випадку невиконання позичальником зобов`язання за кредитним договором боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед банком (п.п. 1.2, 2.1 договору поруки).
На підставі договорів відступлення права вимоги від 2 серпня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» за плату відступило право вимоги за кредитним договором АТ «Оксі Банк», а те, у свою чергу, – відступило це право ТОВ «Вердикт Капітал».
З травня 2009 року ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором. Останній платіж здійснено нею 20 серпня 2010 року.
Станом на 1 липня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 415 доларів 57 центів США, з яких 21 082 долара 63 центи США – неповернутий кредит, 4 772 долара 24 центи США процентів на дату відступлення права вимоги (2 серпня 2019 року), 2 539 доларів 30 центів США – проценти з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості (з 2 серпня 2019 року до 1 липня 2020 року), 23 021 долар 40 центів США – пеня.

Застосовані норми права

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Із положень ч. 2 ст. 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними, якщо інше не встановлено договором, а у разі порушення зобов`язання, забезпеченого неустойкою, – зобов`язаний сплатити пеню та/або штраф відповідно до умов договору.
При укладенні будь-якого договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами та неустойку.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді. Тривалість загальної позовної давності встановлена у три роки.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.
Водночас, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Саме такий правовий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 травня 2018 року (справа № 369/6892/15-ц).
До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає відповідно за кожен місяць і кожен день з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Отже, невиконання боржником зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року (справа №127/15672/16-ц).
Зібрані докази вказують на те, що 29 листопада 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит на споживчі потреби, а та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти до 29 жовтня 2015 року. ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором і не повернула кредит у розмірі 21 082 долара 63 центи США.
Натомість, після закінчення строку дії кредитного договору (29 жовтня 2015 року) ТОВ «Вердикт Капітал» продовжило нараховувати ОСОБА_1 пеню.
Суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину та не спростував нараховану ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором станом на 1 липня 2020 року.
З огляду на викладене, вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» у частині стягнення 146 816 грн 99 коп. пені, нарахованої за період з 1 липня 2019 року до 1 липня 2020 року, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Водночас, ОСОБА_1 прострочила грошове зобов`язання з повернення кредиту (21 082 доларів 63 центів США), а тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з неї на користь позивача слід стягнути 3% річних від простроченої суми.
ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом 13 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 77), при цьому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 проценти від простроченої суми станом на 1 липня 2020 року.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 зробила письмову заяву про застосування позовної давності (т. 1 а.с. 200).
У зв`язку з цим, із  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» повинно бути стягнуто 3% річних від простроченої суми в межах позовної давності (за період з 14 серпня 2017 року до 1 липня 2020 року – 1 053 дні) у розмірі 1 824 долари 66 центів США (21082,63·3%:365·1053).
Оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд стягнути проценти від простроченої суми у гривні відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 1 липня 2020 року (26,6676 гривні до 1 долара США), то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути 48 659 грн 30 коп. (1824,66·26,6676).
Висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позову ТОВ «Вердикт Капітал» у частині стягнення цієї суми є помилковим.
Також суд не врахував, що позов ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення пені не може бути задоволений за безпідставністю вимог, а тому підстави для застосування до цих вимог наслідків спливу позовної давності відсутні.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Неврахувавши всіх обставин справи та указаних норм матеріального права, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ТОВ «Вердикт Капітал» не підлягає задоволенню в цілому через сплив позовної давності, тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на корить ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль» слід стягнути 48 659 грн 30 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 14 серпня 2017 року до 1 липня 2020 року.
В решті позову ТОВ «Вердикт Капітал» слід відмовити.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ТОВ «Вердикт Капітал» заявлено з ціною 197 484 грн 87 коп. і задоволено на суму 48 659 грн 30 коп., тобто на 24,64% (48659,30·100:197484,87).
Отже, ОСОБА_1 має відшкодувати ТОВ «Вердикт Капітал»: 729 грн 90 коп. судового збору за подання позову (2962,27·24,64%), 1 094 грн 85 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (2962,27·150%·24,64%), 4 928 грн обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу (20000·24,64%), - а всього 6 752 грн 75 коп. судових витрат.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» повинно відшкодувати ОСОБА_1 342 грн 13 коп. судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення (454·(100-24,64)%).
Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ТОВ «Вердикт Капітал» від сплати ОСОБА_1 судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та присудити з відповідачки на користь ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати у розмірі 6 410 грн 62 коп. (6752,75-342,13).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження – 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, 5-Б; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 36799749) 48 659 гривень 30 копійок трьох процентів річних від простроченої суми та 6 410 гривень 62 копійки судових витрат, а в сього – 55 069 гривень 92 копійки.
В решті позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.В. Купельський

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Козачук С.В.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27