ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи 650/343/20 Головуючий у 1-й інстанції Коваль В.О. 
Номер провадження 22-ц/819/994/21 Доповідач Полікарпова О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Полікарпової О.М.
суддів: Воронцової Л.П.
                        Ігнатенко П.Я.
секретар: Литвиненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області у складі судді Коваля В.О. від 18 лютого 2021 року у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до ОСОБА_1 , Державного підприємства «Великоолександрівське лісомисливське господарство», треті особи на стороні позивача Великоолександрівська селищна рада, Державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України на території Херсонської області, про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, 

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області звернулося до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивовано тим, що 14.05.2018 року за результатами перевірки проведеної державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України на території Херсонської області складено акт обстеження земельної ділянки, а також акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 42,2996 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Великоолександрівської селищної ради. Цими актами встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство» для ведення лісового господарства за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), що свідчить про її самовільне зайняття.
За результатами перевірки державним інспектором здійснено розрахунок шкоди, яка склала 70 102, 20 грн. і яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , як посадової особи ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство».
Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт не зазначає в чому полягає незаконність або необґрунтованість судового рішення, апеляційна скарга є по суті викладенням змісту позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк до суду не надходив.
Під час апеляційного перегляду справи представник Держгеокадастру апеляційну скаргу підтримала, наполягала на тому, що відшкодування шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки має бути здійснено саме за рахунок ОСОБА_1 як посадової особи, оскільки його вина у заподіянні шкоди підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами, складеними під час перевірки дотримання земельного законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведеної перевірки державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України на території Херсонської області, за участю спеціаліста з земельних питань Великоолександрівської селищної ради складено акт щодо законності використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 42,2996 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Великоолександрівської селищної ради. Перевіркою встановлено, що ДП «Великоолександрівське ЛМГ» використовує вказану земельну ділянку для ведення лісового господарства за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), що свідчить про її самовільне зайняття.
Директору ДП «Великоолександрівське ЛМГ» ОСОБА_1 вручений припис від 05.07.2018 року № 149-ДК/0121Пр/03/01/-18, яким його зобов`язано у термін до 06.08.2018 року звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, про виконання припису повідомити до 06.08.2018 року Відділ у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.
Постановою про адміністративне правопорушення від 05.07.2018 року визнано винним директора ДП «Великоолександрівське ЛМГ» ОСОБА_1 та накладено на нього штраф у розмірі 300,00 грн. Штраф сплачено 19.10.2018 року.
За результатами перевірки та складених матеріалів по факту самовільного зайняття земельної ділянки площею 42,2996 га державним інспектором здійснено розрахунок шкоди, яка становить 70 102, 20 грн. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зазначений відповідач, як фізична особа не використовував спірну земельну ділянку, а отже протиправність його поведінки не доведена. Крім того суд вважав, що наявні у справі докази спростовують твердження позивача про самовільне використання земельної ділянки Великоолександрівським лісгоспом, а тому не задовольнив позов і до ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство».
З висновком суду про підстави відмови у задоволенні позову до ОСОБА_1 судова колегія повністю погоджується. 
Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 42,2996 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Великоолександрівської селищної ради, яка є несформованою, використовується ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство» для ведення лісового господарства. На період здійснення перевірки законності використання земельної ділянки ОСОБА_1 обіймав посаду директора зазначеного підприємства, що не заперечується сторонами у справі. 
Пред`являючи позовні вимоги до ОСОБА_1 , позивач посилався на положення статей 211 Земельного кодексу та 1166 Цивільного кодексу, при цьому не конкретизував, хто саме допустив самовільне зайняття земельної ділянки: ДП «Великоолександрівське ЛМГ», керівником якого є ОСОБА_1 , чи ОСОБА_1 як фізична особа. 
Згідно із п. «б» ч.1 ст.211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.
У відповідності до ст.56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні у порушенні законодавства про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.
 У цивільному процесі позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК). 
Отже стороною у цивільній справі не може бути організація без статусу юридичної особи або посадова особа.
 Посадова особа підприємства, зокрема його керівник, представляє інтереси підприємства у відносинах з іншими суб`єктами господарської діяльності, органами державної влади, місцевого самоврядування і у разі порушення ними вимог, передбачених законодавством, підлягає адміністративній та дисциплінарній відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а також має відшкодувати шкоду, заподіяну його діями підприємству. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у подові до такого відповідача.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).
Позивачем не наведено доказів, які б свідчили про самовільне зайняття земельної ділянки саме ОСОБА_1 як фізичною особою.
Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі ґрунтується на законі.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що обов`язок ОСОБА_1 по відшкодуванню шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки витікає з того, що його вина встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у відповідності до ч.6 статті 82 ЦПК України обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У даному випадку постанова відносно ОСОБА_1 прийнята державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель у Великоолександрівському районі. При цьому слід зазначити, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у зазначеній вище постанові про адміністративне правопорушення не встановлено, ким саме використовується земельна ділянка для ведення лісового господарства.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначаючи у позовній заяві ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство» відповідачем у справі, позивач не пред`явив до нього будь-яку матеріально-правову вимогу і просив стягнути шкоду заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки лише з ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу позивача на те, що у разі заявлення позовних вимог до ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство» такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктивний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, правовідносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Таким чином рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області залишити без задоволення.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складено 10 вересня 2021 року

Суддя О.М. Полікарпова