Дата документу 27.07.2021 Справа № 335/106/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/106/21
Провадження № 22-ц/807/2185/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Остащенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2021 року в складі судді Алєксєєнко А.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом та стягнення грошової компенсації.
В обґрунтування позову зазначили про те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2015 у справі №335/12349/14-ц за ОСОБА_4 та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом було визнано право власності за кожним зі спадкоємців на 1/3 частину автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 .
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2018 Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3 належить на праві власності 1/3 частина автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 
Згідно заповіту, посвідченому 17.09.2008 Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем всього його майна є дочка ОСОБА_1 .
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому чинним законодавством порядку шляхом подання заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого в нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 891/2019 спадкодавця ОСОБА_4 .
Дружина спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , також прийняла спадщину сумісним проживанням зі спадкодавцем і, як інвалід 2-ї групи (непрацездатна особа), має право на обов`язкову частку у спадковому майні незалежно від наявного заповіту.
Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ОСОБА_2 не відмовилась від належної їй обов`язкової частки у спадщині.
Спадкоємців за законом у спадкодавця ОСОБА_4 три особи: дочка ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , онук ОСОБА_6 (син померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 - сина спадкодавця ОСОБА_4 ).
Тому обов`язкова частка у спадщині (в 1/3 частині автомобіля), яка належить ОСОБА_2 , складає 1/18 частину автомобіля (1/3 : 3 : 2 = 1/18 ).
Частка ОСОБА_1 у спадщині (в 1/3 частині автомобіля), складає 5/18 частин автомобіля.
Через відсутність автомобіля та документів на автомобіль, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_8 не можуть оформити спадщину на належну спадкодавцю ОСОБА_4 1/3 частину автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 
Постановою нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 15.12.2020 р. відмовлено в оформленні спадщини на 1/3 частину спадкового автомобіля.
Позивачі зазначають, що вони ОСОБА_1 - спадкоємець за заповітом та ОСОБА_8 - спадкоємець за законом на обов`язкову частку, прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку після смерті спадкодавця ОСОБА_4 і набули право на спадкове майно, належне спадкодавцю ОСОБА_4 : на 1/3 частину автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, внаслідок чого вважають, що за ними належить визнати право особистої приватної власності в порядку спадкування: за ОСОБА_1 на 5/18 часток автомобіля, за ОСОБА_8 на 1/18 частку автомобіля.
Так як ОСОБА_8 вже має право власності на 1/3 частку автомобіля за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2015 р. у цивільній справі № 335/12349/14-ц після визнання за нею рішенням суду права власності на 1/18 частку автомобіля їй належатиме в автомобілі вже 7/18 часток (1/3 або 6/18 + 1/18 = 7/18)
З часу відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_7 (з 03.03.2013 р.). автомобіль знаходиться у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_6 .
Позивачі позбавлені можливості володіти та користуватись автомобілем.
Автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, є неподільною річчю. Спільне користування автомобілем трьох співвласників, які мешкають у різних містах України - неможливе.
Позивачі запропонували ОСОБА_3 вирішити питання поділу автомобіля шляхом сплати їм грошової компенсації за 2/3 частини автомобіля у розмірі 28 000,00 гри. на що він погодився, однак належних дій для цього не вчиняє.
Виділити належні позивачам 2/3 частини автомобіля в натурі неможливо з технічних причин, спільне користування автомобілем також неможливе, розпорядитись (продати) свої 2/3 частки автомобіля сторонній особі теж неможливо через відсутність бажаючих придбати частку автомобіля без реального права користуватись ним.
ОСОБА_3 користується автомобілем, а позивачі позбавлені такої можливості.
ОСОБА_3 ухиляється від вирішення питання поділу автомобіля шляхом його продажу і поділу грошей чи шляхом сплати позивачам грошової компенсації за належні їм 2/3 автомобіля, чим обмежує належні їм права на володіння, користування та розпоряджання їх власністю.
Так як виділити у натурі належні позивачам 2/3 частки автомобіля неможливо, вони бажають отримати грошову компенсацію вартості частки майна, тобто дають згоду на отримання грошової компенсації вартості належної їм частки автомобіля.
Автомобіль позивачі оцінюють у 42 000,00 грн. та вважають за можливе одержати від ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості належних їм часток автомобіля: ОСОБА_1 за належні їй 5/18 часток автомобіля - 11 666,70 грн; ОСОБА_2 за належні їй 7/18 часток автомобіля - 16 333,30 грн.
Позивачі зазначають, що навіть відсутність згоди ОСОБА_6 на виділ їм їх часток автомобіля не може бути перешкодою для стягнення зі ОСОБА_6 грошової компенсації на їх користь.
З урахуванням зазначеного, позивачі просили суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, право особистої приватної власності на 5/18 часток автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 .. 
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом (на обов`язкову частку) після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, право особистої приватної власності на 1/18 частку автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 .
Виділити належні ОСОБА_1 5/18 часток автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 , шляхом виплати грошової компенсації наступним чином: стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 5/18 часток автомобіля в сумі 11 666,70 грн. та після одержання грошової компенсації за вказану частку автомобіля від ОСОБА_3 припинити належне ОСОБА_1 право власності на 5/18 часток автомобіля і передати у власність ОСОБА_3 належні ОСОБА_1 5/18 часток автомобіля.
Виділити належні ОСОБА_2 7/18 часток автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 , шляхом виплати грошової компенсації наступним чином: стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 7/18 часток автомобіля в сумі 16 333,30 грн. та після одержання грошової компенсації за вказану частку автомобіля від ОСОБА_3 припинити належне ОСОБА_2 право власності на 7/18 часток автомобіля і передати у власність ОСОБА_3 належні ОСОБА_2 7/18 часток автомобіля..

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, не дослідження судом першої інстанції доказів та ненаданням оцінки всім обставинам справи, просять рішення суду скасувати, ухвалити рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. 

В апеляційній скарзі зазначено, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем у цій справі, а позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні звертатись з позовом про визнання права власності одна до одної. 
Як зазначають апелянти, їх право на оформлення спадщини в нотаріальній конторі порушує ОСОБА_3 – співвласник автомобіля ЗАЗ DAEWOO, д.н. НОМЕР_1 1/3 частина якого є спадковим майном. Мешкаючи у м. Запоріжжя відповідач одноосібно володіє вказаним автомобілем та не надає позивачам свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, для надання нотаріусу з метою оформлення спадщини, не здійснює його оцінку не надає автомобіль для його перевірки в територіальному сервісному центрі МВС України. 
Ураховуючи, що права позивачів порушує саме ОСОБА_3 , вимоги позову підлягають задоволенню. 
Щодо висновку суду про відсутність спору між сторонами в частині вартості автомобіля та сплати грошової компенсації, скаржники зазначили, що вважають такий висновок суду хибним. 
З квітня 2015 року власник 1/3 частки автомобіля, ОСОБА_2 автомобілем не користується і весь цей час бажає отримати грошову компенсацію за належну їй частку. ОСОБА_3 декларує намір сплатити грошову компенсацію, проте не сплачує її. Таким чином порушуються права інших співвласників майна, як на користування ним, так і на отримання майнової компенсації. 

Відповідач ОСОБА_3 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи. 

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали клопотання щодо розгляду апеляційної скарги без їх участі .

Інтереси відповідача ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції представляє адвокат Железняк А.В.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Представник відповідача - адвокат Железняк А.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Також зазначив, що відповідач не бажає і не буде надавати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу позивачем для проведення нотаріальних дій, а також, що сторона відповідача визнає існування заповіту після смерті ОСОБА_7 за яким спадкоємцем є ОСОБА_1 . 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Железняк А.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2015 у справі №335/12349/14-ц за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було визнано право власності за кожним на 1/3 частину автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2018 державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В., ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 належить 1/3 частина автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 та відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області від 25.02.2021 №31/8-744 SUPTF69YD3W161564 власником автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 є ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 .

ОСОБА_9 є дружиною померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 . 

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_6 , свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7 та свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_8 , ОСОБА_10 є донькою ОСОБА_9 та померлого ОСОБА_4 (а.с. 13,14,21).

Із постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 15 грудня 2020 року постановленої державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з питання оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску. Спадкодавець на користь ОСОБА_1 залишив заповіт на все майно, посвідчений 17 вересня 2008 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за №4-1769. Згідно матеріалів спадкової справи №891/2019 заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли: дружина спадкодавця ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті та має право на обов`язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України та дочка спадкодавця ОСОБА_1 яка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлені законом строки. 
Спадкоємцями документи, що підтверджуються право власності спадкодавця на спадкове майно та заповіт не надавалися. 
У зв`язку з відсутністю у спадкоємця документу, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску. (а.с.15, 82).
Із постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 15 грудня 2020 року винесеної державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори з питання оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску. Спадкодавець на користь ОСОБА_1 залишив заповіт на все майно, посвідчений 17 вересня 2008 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за №4-1769. Згідно матеріалів спадкової справи №891/2019 заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли: дружина спадкодавця ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті та має право на обов`язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України та дочка спадкодавця ОСОБА_1 яка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлені законом строки. 
Спадкоємцями документи, що підтверджуються право власності спадкодавця на спадкове майно та заповіт не надавалися. 
У зв`язку з відсутністю у спадкоємця документу, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску (а.с.16, 83).

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру щодо заповітів та спадкових договорів № 58118412, наявний запис № 45454502 про заповіт ОСОБА_4 посвідчений 17.09.2008 сьомою Харківською державною нотаріальною конторою.

Також в спадковому реєстрі наявний запис № 49269504 про заповіт ОСОБА_4 посвідчений 30.04.2010 приватним нотаріусом Самчук Т.В. Запорізького міського нотаріального округу.

Відповідно до тексту заповіту, складеного 30.04.2010 ОСОБА_4 , останній з належного йому майна на праві приватної власності: квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 

З наведеного вбачається, що заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 49269504 посвідчений 30.04.2010 не охоплював право власності спадкодавця на 1/3 частину спірного автомобіля. 

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 як власник 1/3 частини автомобіля є неналежним відповідачем у справі за вимогами про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на частку автомобіля, оскільки він не прийняв спадщину після померлого ОСОБА_4 . 

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним виходячи з наступного. 

Відповідно до положень ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в повному обсязі зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що  внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2015 у справі № 335/12349/14-ц за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/3 частину автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у вигляді 1/3 частки автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, модель LANOS, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 звернулись позивачі: ОСОБА_1 (донька спадкодавця), ОСОБА_9 (дружина спадкодавця).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Як вбачається зі змісту постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 16.12.2020, спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_9 документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та заповіт – не надавались. 

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зокрема право на спадкування за заповітом донькою спадкодавця ОСОБА_1 та права на обов`язкову частку у спадковому майні ОСОБА_9 і відповідний розподіл часток у спадщині, позивачі посилались на існування заповіту спадкодавця ОСОБА_4 . 

Наявністю заповіту, посвідченого 17.09.2008 сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, за яким спадкоємцем всього майна ОСОБА_4 є його донька ОСОБА_11 , позивачі також обґрунтовували відсутність права на спадкування в порядку представлення у відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених особою вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Досліджені матеріали цивільної справи, в тому числі матеріали спадкової справи № 891/2019 заведеної після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не містять копії заповіту, посвідченого 17.09.2008 сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за № 45454502. 

Відсутність вказаного заповіту, наявністю якого обґрунтовано позовні вимоги, унеможливлює перевірку його змісту, підтвердження позовних вимог, в тому числі перевірку доводів позивачів щодо охоплення заповітом майнових прав на спірний автомобіль, наявності права на спадкування за заповітом 5/18 часток автомобіля ЗАЗ-DAEWOO д.н. НОМЕР_1 позивачки ОСОБА_11 . 

Слід зазначити, що за змістом позову чи апеляційної скарги, позивачі не заявляли клопотань в порядку ст. 84 ЦПК України, щодо витребування доказів, а також не повідомляли про неможливість самостійного надання певних доказів.

За вказаних обставин висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_3 як власник 1/3 частини автомобіля ЗАЗ-DAEWOO д.н. НОМЕР_1 , не є належним відповідачем у цій справі, оскільки не оспорює право позивачів на спадкове майно є передчасним та суперечить фактичним обставинам, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відсутність доказів того, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є саме його донька ОСОБА_1 , унеможливлює перевірку апеляційним судом відповідності визначених позивачами часток у спірному майні нормам матеріального права, які регулюють ці правовідносини, а відтак і вирішенню питання, щодо стягнення на користь позивачів відповідного розміру компенсації.

До того ж, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації за частку у спірному майні, визначену позивачами, суд першої інстанції зазначив про відсутність між сторонами спору.

Проте, такий висновок суду першої інстанції є хибним, оскільки звернення до суду з відповідним позовом свідчить про існування спору.
Як пояснив представник відповідача – адвокат Железняк А.В. в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 категорично заперечує проти надання позивачам документів на автомобіль для оформлення спадкових прав в позасудовому порядку.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).

З огляду на викладене колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанцій підлягає зміні та викладенні його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Судові витрати покладаються на позивачів у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2021 року в цій справі змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 05 серпня 2021 року.

Головуючий                                                         О.М. Кримська

Судді:                                                                 А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова