ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 р. 	Справа № 440/728/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Бершова Г.Є.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року по справі № 440/728/21 (головуючий 1 інстанції Сич С.С.) за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-11630601 ;
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-11630601 ;
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-11630601 від 24.11.2020, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні, згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян";
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не надання відповіді за підписом голови Державної казначейської служби України або особи, яка виконувала її обов`язки;
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 09.12.2020 за вих. №5-11-11/22226 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";
- зобов`язати Державну казначейську службу України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № ФИ-11630601 від 24.11.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2020 ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр направив звернення до Державної казначейської служби України, яке зареєстроване за №ФИ-11630601, проте, за твердженням позивача, викладені у цьому зверненні факти проігноровані та залишилися поза увагою відповідача. Вказує, що лист - відповідь позивачу у порушення ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" не підписаний головою Державної казначейської служби України та у листі, яким надано відповідь, позивачу не роз`яснено порядку оскарження прийнятого рішення, чим порушено ст. 15 Закону України "Про звернення громадян".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, що полягає у не пересиланні в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від  24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 , який подав звернення.
Зобов`язано Державну казначейську службу України переслати за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від 24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 . 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 24 листопада 2020 року через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив звернення реєстраційний номер ФИ-11630601 голові Державної казначейської служби України Слюз Т.Я., у якому зазначено наступне:  "...зі статті "Термин "секси-реформы" тут не к месту: посол Евросоюза напомнил о 15 млрд евро, потраченных ЕС на Украину", розміщеної за адресою https://sud.ua/ru/news/publication/185369-termin-seksi-reformy-tut-ne-k-mestu-posol-evrosoyuza-napomnil-o-15-mlrd-evro-potrachennykh-es-na-ukrainu. У вказаній статті зазначено, що " Посол Европейского Союза в Украине Матти Маасикаса на форуме коалиции "Реанимационный пакет реформ" "Диалоги о реформах: на пути к Вильнюсу" в 17 ноября указал, что Евросоюз скоро опубликует отчет в котором даст оценку Украине по внедрению реформ. Когда будет проводиться оценка, ориентируентируемая не только на своих экспертов, но и на ту информацию, которую получают за счет взаимодействия с гражданским обществом. Неефективність проведених реформ підтверджується статтею "Украина лидер в Европе по уровню преступности" https://sud.ua/ru/news/abroad/174107-ukraina-lider-v-evrope-po-urovnyu-prestupnosti, згідно якої Україна офіційно очолила рейтинг країн з найвищим рівнем злочинності в Європі, передає Numbeo. Тому зазначене питання, щодо першого місця рівня злочинності, вимагаю довести Послу Європейського Союзу в Україні Матті Маасикасу офіційно. У зв`язку з вищевикладеним прошу Вас ініціювати проведення перевірок по кожному факту окремо з ініціюванням притягнення до відповідальності винних осіб та надання мені завірених належним чином копій матеріалів перевірок. Наголошую, що в своїх неодноразових зверненнях та офіційних позиціях я стверджував про неефективність проведеної реформи поліції, хоча влада постійно стверджувала, що реформа в поліції є найефективнішою, що не відповідає дійсності та підтверджено статтями в ЗМІ, публікаціями в Ютубі та рішенням судів, винесених на мою користь, близько понад 50 рішень, якими визнано бездіяльність та незаконність дій працівників поліції. Наголошую, що Держава Україна є небезпечною країною з найвищим рівнем злочинності у світі, що є прямим порушенням моїх прав, адже Україна не змозі забезпечити безпеку громадян, а тому прошу вирішити питання про надання мені матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів по зазначеним фактам бездіяльності влади. Відповідь надати змістовну з урахуванням ст.ст. 2, 3. 5, 8,10.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ" /а.с. 13/. 
За результатами розгляду вказаного звернення ОСОБА_1  листом Державної казначейської служби України за підписом директора юридичного департаменту Державної казначейської служби України В.Воліка від 09 грудня 2020 року №5-11-11/22226 позивача повідомлено, що казначейство є центральним органом виконавчої влади та відповідно до статті 19 Конституції України зобов`язане діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Казначейство діє відповідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215. Згідно з пунктом 23 Положенням Про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Казначейства, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери його управління. Враховуючи викладене вище повідомлено, що порушене у зверненні позивача питання не належать до компетенції Казначейства. Додатково повідомлено, що виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, підприємство, установа, організація, а також безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників здійснюється Казначейством відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 /а.с. 14/.
Позивач не погодився такою відповіддю відповідача Державної казначейської служби України та  звернувся до суду з даним позовом, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-11630601 ;
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-11630601 ;
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-11630601 від 24.11.2020, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні, згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян";
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не надання відповіді за підписом голови Державної казначейської служби України або особи, яка виконувала її обов`язки;
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 09.12.2020 за вих. №5-11-11/22226 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";
- зобов`язати Державну казначейську службу України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № ФИ-11630601 від 24.11.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, що полягає у не пересиланні в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від 24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 , який подав звернення, та зобов`язати Державну казначейську службу України переслати за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від 24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 . 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. 
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Як встановлено судом, 24 листопада 2020 року через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив звернення реєстраційний номер ФИ-11630601 голові Державної казначейської служби України Слюз Т.Я. , яке містить повідомлення про недоліки в діяльності органів поліції, прохання ініціювати проведення перевірок та притягнення до відповідальності винних осіб та вирішення питання надання заявнику матеріальної компенсації.
Вказане звернення ОСОБА_1 оформлене відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян".
Згідно з приписами статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Таким чином, Законом України "Про звернення громадян" визначено наступні варіанти правомірної поведінки, зокрема, органу державної влади, який одержав звернення громадянина, виходячи з певних обставин:
- прийняття та розгляд звернення у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян";
- пересилання звернення в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі та повідомлення про це громадянину, який подав звернення у разі, якщо питання, порушені в одержаному  зверненні, не входять до повноважень органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян або посадової особи, до якого (якої) надійшло таке звернення (при цьому визначення належності органу чи посадової особи, до повноважень якої відноситься питання, порушені у зверненні, має здійснювати орган державної влади, місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація незалежно від форм власності, об`єднання громадян або посадова особа, до яких надійшло таке звернення громадянина); 
- повернення звернення громадянину з відповідними роз`ясненнями в термін не більше п`яти днів у разі, якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою.
За результатами розгляду вказаного звернення ОСОБА_1 останньому надано відповідь листом Державної казначейської служби України від 09 грудня 2020 року №5-11-11/22226, яким повідомлено, що порушене у зверненні позивача питання не належать до компетенції Казначейства /а.с. 14/.
Тобто позивачу повідомлено, що порушені ним у зверненні питання не входять до повноважень Державної казначейської служби України, звернення ОСОБА_1 не було розглянуто відповідачем та не було повернуто через відсутність даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Згідно з пунктом 3 цього Положення основними завданнями Казначейства є: 1) реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; 2) внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.
Повноваження Казначейства визначені пунктом 4 вказаного Положення.
Підпунктом 23 пункту 4 цього Положення передбачено, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Казначейства, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери його управління.
Таким чином, питання, які заявник ставить у своєму зверненні, та дії, які ОСОБА_1 у зверненні реєстраційний номер ФИ-11630601 від 24 листопада 2020 року просить вчинити посадову особу Державної казначейської служби України, не пов`язані з діяльністю Казначейства та не відносяться до повноважень Державної казначейської служби України, до якої надійшло це звернення, а тому звернення ОСОБА_1 не підлягало розгляду та вирішенню відповідачем Державною казначейською службою України.
Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-1163060 , про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-11630601, про зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № ФИ-11630601 від 24.11.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом, - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Разом з тим, встановивши, що порушене у зверненні ОСОБА_1 питання не належать до компетенції Казначейства, відповідачем у порушення вимог частини 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" не було визначено органу чи посадової особи, до повноважень якої відносяться питання, порушені у зверненні ОСОБА_1 , та в термін не більше п`яти днів вказане звернення ОСОБА_1 не було переслане за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входять питання, порушені ОСОБА_1 у його зверненні реєстраційний номер ФИ-11630601 від 24 листопада 2020 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, що полягає у не пересиланні в термін не більше п`яти  днів  за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від  24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 , який подав звернення,  та зобов`язати  Державну казначейську службу України переслати  за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від  24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 . 
Стосовно позовних вимог  про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не надання відповіді за підписом голови Державної казначейської служби України або особи, яка виконувала її обов`язки, та про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 09.12.2020 за вих. №5-11-11/22226 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян", колегія суддів виходить з наступного. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи та ветераном війни-особою з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради 01.03.2019, копія якого наявна у матеріалах справи  /а.с. 12/.
У зверненні ОСОБА_1 від 24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 позивачем вказано, що він  є інвалідом війни.
Колегія суддів зазначає, що порядок розгляду звернень громадян встановлений розділом ІІ Закону України "Про звернення громадян". 
Так, статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" цього розділу передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Заяви (клопотання) АДРЕСА_1 , осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. 
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Разом з тим, питання, які заявник ставить у своєму зверненні, та дії, які ОСОБА_1 у зверненні реєстраційний номер ФИ-11630601 від 24 листопада 2020 року просить вчинити, не входять до повноважень Державної казначейської служби України, до якої надійшло це звернення, вказане звернення ОСОБА_1 не підлягало розгляду та вирішенню відповідачем та правомірно не розглядалося відповідачем по суті порушених у ньому питань, оскільки розгляд та вирішення поставлених у зверненні питань, не відноситься до повноважень відповідача, тому суд відхиляє доводи позивача з посиланням на вимоги статті 15 Закону України "Про звернення громадян" про те, що заява підлягала розгляду першим керівником Державної казначейської служби України особисто та відповідь має бути підписана  керівником Державної казначейської служби України особисто. 
Відповідачем не було розглянуто звернення позивача та відповідно не виносилося рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві ОСОБА_1 , оскільки порушені у його зверненні питання не належать до компетенції Казначейства. Відтак, колегія суддів відхиляє доводи позивача про обов`язок відповідача роз`яснити у наданій відповіді порядок оскарження цієї відповіді.
Зважаючи на вищевикладене, у задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не надання відповіді за підписом голови Державної казначейської служби України або особи, яка виконувала її обов`язки, та про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 09.12.2020 за вих. №5-11-11/22226 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян" слід відмовити.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду шляхом зобов`язання Державну казначейську службу України подати у встановлений судом строк  звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Оскільки процесуальні дії щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є диспозитивним правом суду, а також враховуючи те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, яке за наслідками апеляційного перегляду даної справи підлягає залишенню без змін, не передбачає зобов`язальної частини до вчинення відповідачами певних дій, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування заходів, передбачених ч.1 ст.382 КАС України.
Щодо доводів скаржника про не вчинення судом першої інстанції заходів спрямованих на захист права позивача, що є прямим порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - відсутність будь-якого ефективного захисту в національному праві та прав апелянта, а також посилання на порушення вимог Конвенції про захист прав людини та основних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів, з посиланням на правові позиції Європейського суду з прав людини, то колегія суддів відхиляє ці доводи, як необґрунтовані, оскільки в ході розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції не було встановлено порушення судом першої інстанції прав позивача, та положень вказаних Конвенцій та правових позицій вказаного суду.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року по справі № 440/728/21 - скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов