ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року	Львів	Справа № 380/929/21 пров. № А/857/12719/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

        секретар судового засідання                     Пославський Д.Б.

за участю:
представник позивача                              Кульматицький А.В., Кісь О.Р.
представник третьої особи                    Жогальська І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року (головуючий суддя Грень Н.В., м.Львів) у справі № 380/929/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення №161 від 19.12.2016 року VI сесії VII демократичного скликання Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області “Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 ”; визнати протиправним та скасувати рішення №700 від 23.1 1.2020 року VI сесії VII демократичного скликання Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області “Про затвердження акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки, Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання гр. ОСОБА_1 для ОЖБ, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправною бездіяльність Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області в частині порушень законодавства про звернення громадян, які передбачені ст. 18 Закону України “Про звернення громадян” щодо розгляду заяв ОСОБА_2 від 10.07.2017 року №35, від 05.10.2020 №176, від 16.11.2020 №95, від 20.1 1.2020 №96.
Позов обґрунтовує тим, що питання позивача у зверненнях досліджені не були, відповідачем Підгородненською сільською радою не відображено про вжиті заходи для об`єктивного вирішення поставлених позивачем питань у зверненні. Зазначає, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку зі сторони адресата, позаяк, не менш істотним є її належне обґрунтування та вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення та на підставі його ґрунтовного і всебічного вивчення).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року в адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області в частині порушень законодавства про звернення громадян, які передбачені ст. 18 Закону України “Про звернення громадян” щодо розгляду заяв ОСОБА_2 від 05.10.2020 №176, від 16.11.2020 №95, від 20.11.2020 №96.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, третя особа ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначила, що матеріалами позовної заяви підтверджується і визнається позивачем, що заява позивача від 16.11.2020 розглянута на сесії Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області 23.11.2020 року і за результатами її розгляду прийнято рішення № 698 та № 699 ( протокол засідання сесії долучено до позовної заяви). Отже, протиправна бездіяльність при розгляді звернення від 16.11.2020 року матеріалами справи не підтверджується. За результатами розгляду заяви від 05.10.2020 року Підгородненською сільською радою надано відповідь вих. № 242 від 27.10.2020 року, у зв`язку з чим просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.
Представник позивача заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
10 липня 2017 року ОСОБА_2 , на ім`я голови Підгородненської сільської ради, подано заяву, у якій позивач просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться у с. Підгородне Золочівського району Львівської області. До зазначеної заяви позивачем додано ряд документів із графічним зображенням плану зовнішніх меж земельної ділянки №2, що належала ОСОБА_3 . Як стверджує позивач, на вказане звернення жодної відповіді з Підгородненської сільської ради не було надано. 
05.10.2020 року представник позивача ОСОБА_4 , повторно звернувся із письмовою заявою до голови Підгородненської сільської ради Золочівського району з проханням надати відповідь на заяву від 10.07.2017 року, а також заборонити Стояновським проводити в спірній господарській споруді, яка розташована на землях спільного користування будівельно- монтажні роботи до вирішення спору в судовому порядку. Окрім того, просив надати письмову відповідь на заяву ОСОБА_2 від 10.07.2017 з обов`язковою присутністю ОСОБА_4 в процесі розгляду сільрадою даної заяви.
За результатами розгляду заяви Підгородненькою сільською радою Золочівського району Львівської області 27.10.2020 надано відповідь вих. № 242, у якій повідомлено, що гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 отримали усне попередження про заборону проводити будь-які будівельно монтажні роботи на неузаконеній господарській будівлі до врегулювання земельного спору та отримання земельних ділянок у власність. Окрім того, надано копію відповіді на заяву ОСОБА_2 від 10.07.2017 за вх. №35.
Позивач вказує, що відповідь на вказане звернення отримав 18.11.2020.
16.11.2020 позивач та представник позивача, звернулися з письмовою заявою до голови Підгородненської сільської ради Золочівського району (вх. №95 від 16.11.2020) у якій просили: 1) утворити земельну комісію та вирішити земельний спір стосовно меж земельних ділянок ОСОБА_4 та Стояновських згідно правовстановлюючих документів з обов`язковою участю зацікавлених сторін у встановлений законом строк; 2) затвердити на сесії   Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_2 ; 3) затвердити на сесії; 3) затвердити на сесії   Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_2 ; 4) затвердити на сесії Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в урочищі «Біля криничок» у с. Підгородне Золочівського району Львівської області; 5) надати відповідь Підгородненської сільської ради на звернення ОСОБА_2 від 10.07.2017 (вхідний №35 від 10.07.2017); 6) надати відповідь Підгородненської сільської ради на повторне звернення ОСОБА_2 від 05.10.2020 (вхідний №176 від 05.10.2020); 7) надати відповідь Підгородненської сільської ради на адвокатський запит від 19.10.2020 (вхідний № 178 від 20.10.2020).
За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 вх. №95 ХХІІ сесією VII демократичного скликання Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області прийнято рішення №698 від 23.11.2020, яким: затверджено акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_2 без підпису ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 вх. №95 ХХІІ сесією VII демократичного скликання Підгородненської сільської ради Золочівського району Львівської області прийнято рішення №699 від 23.11.2020, яким: 1) відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0700 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою:Львівська область, Золочівський район, с. Підгородне, урочище «Кринички» у зв`язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; 2) відмовлено гр. ОСОБА_2 у затвердженні технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0.0987 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
20.11.2020 позивач звернулася з письмовою заявою до голови Підгородненської сільської ради Золочівського району (вх. №96 від 20.11.2020) у якій просила: надіслати ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 письмові попередження про заборону проводити будь-які будівельно-монтажні роботи на спірній господарській будівлі до врегулювання земельного спору та отримання земельних ділянок у власність та притягнути їх до адміністративної відповідальності.
Відповіді на вказане звернення відповідачем не надано.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Особливе місце в системі засобів захисту прав, свобод та законних інтересів громадян посідає реалізація їх права на звернення. У статті 40 Конституції України зазначено, що громадяни України мають право звертатися до органів державної влади і місцевого самоврядування та встановлено обов`язок органів влади та посадових осіб розглядати звернення й надавати обґрунтовані відповіді.
Право на звернення є важливим конституційно-правовим засобом захисту та однією з організаційно-правових гарантій дотримання прав і свобод громадян. Це право включає дві складові. По-перше, звернення громадян є однією з форм участі населення в державному управлінні, у вирішенні державних і суспільних справ, можливістю активного впливу громадянина на діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування. По-друге, це спосіб відновлення порушеного права громадянина через подання до органів державної влади скарг, заяв і клопотань. У такому розумінні - це механізм виконання соціальних обов`язків публічної влади.
Від правильного функціонування адміністративно-правових механізмів реалізації прав громадян, від чіткого й ефективного реагування влади на їхні звернення залежить здатність держави забезпечувати належний захист законних інтересів громадян.
Статтею першою Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян"   (Закон) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до   статті 3 Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до положень   статті 5 Закону, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою   статті 7 цього Закону.
Згідно з статтею 15 Закону   органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на   Закон   і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян"   визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги. Так, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому   законом   порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Статтею 19 Закону передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають   закону   або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому   законом   порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивач у заявах від 05.10.2020   вх. № 176 та 16.11.2020 вх. № 95 просив розгляд звернень провести за участі її представника ОСОБА_4 та зацікавлених сторін, а отже, відповідач зобов`язаний був запросити представника позивача для розгляду заяв позивача, оскільки, в іншому випадку, унеможливлюється практична реалізація права заявника особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви та бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.
З огляду на викладене, відповідачем всупереч вимогам статтей 18, 19 Закону України “Про звернення громадян”, отримавши та прийнявши до розгляду заяви позивача від 05.10.2020 № 176 та від 16.11.2020 №95, не забезпечено права уповноваженого представника позивача бути присутнім при розгляді заяв, отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність.
Разом з тим, апеляційний суд вказує, що 20.11.2020 позивач звернулася з письмовою заявою до голови Підгородненської сільської ради Золочівського району (вх. №96 від 20.11.2020) у якій просив: надіслати ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 письмові попередження про заборону проводити будь-які будівельно-монтажні роботи на спірній господарській будівлі до врегулювання земельного спору та отримання земельних ділянок у власність та притягнути їх до адміністративної відповідальності. Відповідач не розглянув заяву ОСОБА_2 від 20.11.2020 №96 та не надав відповідь на таку заяву, що свідчить про недотримання відповідачем вимог   Закону України "Про звернення громадян".
Суд зазначає, що на відповідача покладено визначені   статтею 19 Закону України "Про звернення громадян"   обов`язки щодо: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. 
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо розгляду звернення позивача, не відповідають критеріям об`єктивного та всебічного його розгляду, що передбачено статтею 19 Закону України “Про звернення громадян”.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 380/929/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 24 вересня 2021 року