ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7539/21                                                                 Головуючий у І інстанції - Клименчук Н.М.
                                                                                                                             Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                Епель О.В., Степанюка А.Г.,
          за участю секретаря                                                            Кондраток А.В.,          
          представника апелянта                                                  Подольського А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної іпотечної установи на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року у справі за заявою Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни № 1118 від 01.08.2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року заяву Державної іпотечної установи про заміну стягувача за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни №1118 від 01.08.2013 року повернуто заявнику без розгляду.
Повертаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції, виходив з того, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено порядку заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса, а доказів існування відкритого виконавчого провадження заявником не надано, що унеможливлює застосування статті 379 КАС України.
Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої інстанції Державна іпотечна установа подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та відповідну правову позицію Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 у справі №826/7941/17, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішенням, яким задовольнити заяву та змінити стягувача у виконавчому написі нотаріуса від 01.08.2013 №1118.
В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду інші учасники до суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII (далі - Закон № 3425-XII) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.
Статтею 90 Закону № 3425-XII визначено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Так, відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.3 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
При цьому, виконавчі листи та виконавчі написи нотаріуса є різними видами виконавчих документів.
Відповідно до ч.5 ст.15 Закону № 1404-VIII в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Колегія суддів звертає увагу, що заявником не надано доказів наявності відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса.
При цьому, посилання апелянта на положення ч.4 ст.379 КАС України щодо можливості заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження колегія суддів відхиляє, оскільки ці положення стосуються заміни стягувача у виконавчому листі, тоді як в даному випадку заявник просить замінити стягувача у виконавчому написі нотаріуса, в той час, як положення ч. 4 ст. 379 КАС України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі №ЗВ/380/22/20.
При цьому, посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 826/7941/17 є неприйнятними, оскільки в цій справі спір вирішувався щодо заміни стягувача у виконавчому документі, за яким було відкрито виконавче провадження, а тому переметом розгляду в справі є інші правовідносини.
Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що заява про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса від 01.08.2013 року підлягає поверненню без розгляду, оскільки вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою.
Згідно з ч.2 ст.167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. 
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи -  залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена року 26.07.2021.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Епель

                                                                                                              А.Г. Степанюк