Справа № 759/1090/21                                                    Головуючий 1 інстанція- Коваль О.А.
Провадження № 33/824/3118/2021                                  Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
26 липня 2021 року                                                                           м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2021 року, якою
                                                 ОСОБА_1 ,
                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
                                                мешкає: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.1224, ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,-
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.1224, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 26 грудня 2020 року о 16 годині 48 хв. на вул.Ірпінській 64 у м.Києві, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території будинку на вул.Ірпінську в напрямку вул.Чорнобильської не надав перевагу в русі транспортному засобу «Опель Омега», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Опель Омега», після чого залишив місце ДТП. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.10(а), п.10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративні правопорушення за ст.ст.1224, ст.124 КУпАП. 
Окрім того, 26 грудня 2020 року о 17 годині 30 хв. ОСОБА_1 на вул.Ірпінській 64 у м.Києві керував транспортним засобом «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у присутності двох свідків. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1
                                                                        -  2  -
ст.130 КУпАП.
На постанову Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови. Скарга мотивована тим, що судом допущено грубі порушення принципів судочинства. Зокрема справу розглянуто у його відсутність та без його повідомлення про дату розгляду справи, а він не отримував жодних повісток, чим порушено його права та вимоги ст.2772 та ст.268 КУпАП. Тобто, суд обмежив його право, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на доступ до правосуддя, що є грубим порушенням п.1 п.п.«с» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також,  ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на те, що він не був присутній 10 березня 2021 року при розгляді справи, як і взагалі не був повідомлений про її розгляд, а про відкрите провадження дізнався лише 09 червня 2021 року, після чого звернувся до суду і отримав копію поставнови.
Наведені апелянтом причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює апелянту строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2021 року. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Шимко А.О.апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова зміні в частині накладеного стягнення з наступних підстав.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції в частині встановлення винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеньвідповідає зазначеним вище вимогам. 
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і спричиненням пошкоджень.
Згідно з п.10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам 
                                                                        -  3  -
транспортним засобам, що рухаються по ній.
Стаття 1224 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, на порушення встановлених правил. 
Зокрема відповідно доп.2.10(а) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідальність за ст.1224 КУпАП настає у випадку доведеності фактів причетності водія до ДТП та залишення ним місця пригоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 26 грудня 2020 року о 16 годині 48 хв., керуючи транспортним засобом у м.Києві та виїжджаючи з прилеглої території будинку на вул.Ірпінську в напрямку вул.Чорнобильської, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Опель Омега», що рухався в попутному напрямку та здійснив зіткнення з цим автомобілем, після чого не зупинився, а залишив місце ДТП. Врезультаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Наведене свідчить про правильність висновків суду про порушення ОСОБА_1 пунктів 2.10(а), 10.2 ПДР України, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у його діях містяться ознаки правопорушень, передбачених ст.ст.1224, ст.124 КУпАП.
Окрім того, ч.1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 26 грудня 2020 року у м.Києві на вул.Ірпінській керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.1224, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.
                                                                        -  4  -
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винність  ОСОБА_1  у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 126709 від 26 грудня 2020 року, відповідно до якого 26 грудня 2020 року о 16 годині 48 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 та виїжджаючи з прилеглої території будинку на вул.Ірпінську в напрямку вул.Чорнобильської не надав перевагу в русі транспортному засобу «Опель Омега», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, та здійснив зіткнення з автомобілем «Опель Омега», в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження;
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 126711 від 26 грудня 2020 року, відповідно до якого 26 грудня 2020 року о 16 годині 48 хв. ОСОБА_1 , скоївши ДТП на вул.Ірпінській у м.Києві, а саме здійснивши зіткнення із автомобілем «Опель Омега», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,залишив місце ДТП;
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 126738 від 26 грудня 2020 року, відповідно до якого 26 грудня 2020 року о 17 годині 30 хв. ОСОБА_1 на вул.Ірпінській 64 у м.Києві керував транспортним засобом «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
- у схемі дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням місця розташування автомобіля «Опель Омега», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,після зіткнення та переліком видимих пошкоджень обох транспортних засобів «Опель Омега» і «Фольксваген Пассат»;
- у письмових поясненнях учасників ДТП  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили про обставини скоєння ДТП, а також те, що після зіткнення при спілкуванні із ОСОБА_1 вони зрозуміли, що імовірно він у стані алкогольного сп`яніння;
- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 126738 від 26 грудня 2020 року, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві, що здійснювали 26 грудня 2020 року оформлення адміністративних правопорушень за ст.ст.1224, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , де зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у пприсутності двох свідків, так і суперечки з цього приводу з поліцейськими та відмова вийти із машини та надати пояснення і підписати будь-які документи.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали по
                                                                        -  5  -
документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 126738 ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 26 грудня 2020 року у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або в найближчому закладі охорони здоров`я, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Усі протоколи підписані особою, яка їх склала, а протокол ДПР18 № 126738 щодо відмови від проходження на стан сп`яніння підписаний також двома свідкамиОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
При цьому у всіх трьох протоколах працівником поліції зроблена відмітка про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколів, що відповідає відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів).
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності  ОСОБА_1  у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.1224, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не скоював ДТП і відповідно не залишав місця пригоди, а тому підстави для притягнення його до відповідальності за ст.ст.1224, ст.124 КУпАП відсутні, апеляційний суд відхиляє як безпідставні. Такі доводи спростовуються наведеними вище доказами, в тому числі поясненнями учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Зокрема ОСОБА_2 пояснив, що 26 грудня 2020 року близько 16 години 48 хв. він керував автомобілем «Опель Омега» і рухався по вул.Ірпінська у м.Києві у крайній лівій смузі зі швидкістю близько 30 км/год, коли із прилеглої території з правого боку виїхав автомобіль «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на великій швидкості перетнув дві смуги руху і скоїв зіткнення. Після чого автомобіль «Фольксваген Пассат» продовжив рух, незважаючи на його світлові та звукові сигнали, до наступного з`їзду, де зупинився. Водій вийшов з автомобіля, його поведінка була неадекватною, на пропозицію ОСОБА_2 викликати швидку водій промовчав, сів у свій автомобіль і поїхав в сусідній двір, а він залишився чекати поліцію.
Аналогічні пояснення дала ОСОБА_3 , яка в момент зіткнення перебувала у автомобілі «Опель Омега» на передньому пасажирському сидінні. 
Вказані пояснення не викликають сумнівів у їх достовірності та правдивості, вони послідовні і узгоджуються між собою. 
                                                                        -  6  -
Заперечуючи проти таких пояснень, ОСОБА_1 їх не спростував, не мотивува чому саме інші учасники ДТП вказали на його автомобіль, назвали його номери та вказали на самого ОСОБА_1 як особу, що скоїла ДТП.
Окрім того, такі доводи спростовуються схемою ДТП, на зворотньому боці якої вказано перелік видимих пошкоджень обох транспортних засобів «Опель Омега» і «Фольксваген Пассат», які відповідають механізму ДТП, описаному  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зокрема пошкодження передніх бамперів на обох автомобілях.
Доводи захисника Шимка А.О. про те, що протоколи про адміністративне правопорушення, складені 26 грудня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 , не містять його підпису, а матеріали справи не містять його письмових пояснень, що не відповідає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а тому їх слід повернути до поліції для дооформлення і додаткової перевірки, необгрунтовані.
У всіх трьох протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 126709, ДПР18 № 126711та  ДПР18 № 126738 працівником поліції зроблена відмітка про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколів, що відповідає п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це. 
Аналогічні положення щодо відмітки поліцейського про відмову від підпису містить п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.
Такі дії поліцейського повністю відповідають відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 він підпису протоколів про адміністративне правопорушення та відмова надавати будь-які пояснення по суті адміністративних правопорушень, як і взагалі відмова виходити з автомобіля та відмова проходити огляд на стан сп`яніння. Наведене у свою чергу спростовує доводи захисника про неналежне оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та виключає їх направлення на дооформленння.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а вжив алкоголь після зупинки автомобіля, як і доводи його захисника Шимка А.О. про те, що з огляду на вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП, його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.130 КУпАП, а тому складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП свідчить про неправильну кваліфікацію, апеляційний суд відхиляє як безпідставні.
Частина 4 ст.130 КУпАП встановлює відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після ДТП за її участю алкоголю. 
Для кваліфікації дій водія за вказаною нормою необхідно в обов`язковому порядку провести огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, встановити наявність стану сп`яніння і лише в подальшому залежно від встановлених обставин та доведеності факту вживання водієм алкоголю після ДТП, здійснити кваліфікацію його дій за відповідною частиною ст.130 КУпАП.
В даній справі стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 встановлено не було, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а відтак його доводи, що вінвжив алкоголь після зупинки автомобіля, не мають правового значення, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за його перебування у стані алкогольного сп`яніння, чи вживання алкоголю після ДТП, а саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного
                                                                        -  7  -
сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.1 ст.130 КупАП.
Доводи апеляційної скарги пропорушення вимог ст.268 КУпАП апеляційний суд визнає обгрунтованими і такі порушення суддею першої інстанції були допущені, оскільки справу було розглянуто без участіОСОБА_1 , за відсутності відомостей про його повідомлення. Разом з тим, недотримання суддею вимог ст.268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, були в повному обсязі реалізовані ним особисто в суді апеляційної інстанції, де також його інтереси представляв адвокат Шимко А.О., який навів усі аргументи на захистОСОБА_1 , які вважав за необхідне.
Більш того, саме ці обставини були взяті судом апеляційної інстанції до уваги при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який за клопотанням  ОСОБА_1 , був поновлений.
Окрім того, як наведені в апеляційній скарзі, так і висловлені  ОСОБА_1 і його захисником в судовому засіданні доводи і заперечення про незаконність оскаржуваної постанови апеляційним судом ретельно розглянуті і їм дана оцінка, що у свою чергу свідчить про дотримання прав ОСОБА_1 , передбачених ст.268 КУпАП та їх реалізацію в повному обсязі при перегляді справи вищестоячим судом.
Наведені апелянтом та його захисником аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  ОСОБА_1  з приводу відсутності в його діях ознак правопорушень, передбачених ст.ст.1224, 124 ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Відхиляючи аргументи скарги, апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст.1224, 124, ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що суддею першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.1224, 124 ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого
                                                                        -  8  -
рішення.
Водночас апеляційний суд погоджується із доводами захисника Шимка А.О. про те, що застосоване судом адміністративне стягнення у вигляді штрафу, не відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Встановлений у ч.1 ст.130 КУпАП штраф у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, уведено в діюЗаконом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року.
Станом на час вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень 26 грудня 2020 року діяла редакція ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачала штраф у розмірі шестисотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн.
В силу положень ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Приписами ст.8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. 
Відтак, зважаючи на ту обставину, що адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 26 грудня 2020 року, тобто до внесення змін до ч.1 ст.130 КупАП, накладення адміністративного стягнення має здійснювалися в редакції КУпАП, чинній на час вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
Згідно ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції серед іншого має право змінити постанову.
З викладених вище підстав апеляційний суд змінює постанову в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, який визначає у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. При цьому апеляційний суд враховує приписи ч.9 ст.294 КУпАП, що така зміна не тягне погіршення положення ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
            
Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2021 року. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2021 року в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу змінити, наклавши на ОСОБА_1  штраф у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень.
В іншій частині постанову Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.1224, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП 
                                                                        -  9  -
та накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                     С.І.Савченко