ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року 
м. Харків
справа № 645/4480/19 
провадження №22-ц/818/1084/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання – Сабельнік Б.В.,
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Шарка О.П.
УСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 135501 грн. 75 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо – транспортної пригоди (надалі ДТП), та судових витрат у розмірі 3155 грн. 02 коп.
Позов обґрунтований тим, що 29 вересня 2018 року у м. Харкові на перехресті Московського пр-ту та вул. Харківських Дивізій, у м. Харкові відбулася ДТП за участю автомобілів «HYUNDAI SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Peugeot 806», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 відповідач був визнаний винним у вчиненні зазначеної ДТП. Автомобіль «HYUNDAI SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності позивачу. Цивільно – правову відповідальність відповідача як власника транспортного засобу не було застраховано, тому позивачка звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ) з заявою про виплату страхового відшкодування та отримала страхове відшкодування у розмірі 100000 грн. Відповідно до звіту про оцінку №10/01-19 від 31.12.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля «HYUNDAI SantaFe» склала 235501 грн. 75 коп. Вартість послуг з оцінки склала 1800 грн. Різниця між фактичним розміром збитків та страховим відшкодуванням склала 135501 грн. 75 коп. Відповідач у добровільному порядку не бажає відшкодувати заподіяну шкоду.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 135501 грн. 75 коп на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 3155 грн. 02 коп.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження факту завдання з вини відповідача шкоди майну позивачки у розмірі 235501 грн.24 коп., що була відшкодована МТСБУ у розмірі 100000 грн. Відповідно до вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням підлягає стягненню з особи, винної у ДТП. При визначенні розміру судових витрат суд врахував вартість послуг з оцінки завданої шкоди та судовий збір.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, суд помилково вважав доведеним факт завдання позивачці шкоди у заявленому в позові розмірі. Хоча відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення, позивачка належних доказів на підтвердження реально понесених нею збитків у розмірі 235501 грн. 24 коп. суду не надала. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Посилається на недоведеність доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 є власником автомобілю  «HYUNDAI SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 5).
29 вересня 2018 року у м. Харкові на перехресті Московського проспекту та вул. Харківських Дивізій, у м. Харкові відбулася ДТП за участю автомобілів «HYUNDAI SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Peugeot 806», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
МТСБУ здійснює регламентну виплату з централізованих страхових резервних фондів у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність ( ст. 41.1. Закону № 1961-ІV).
Як убачається з виписки з карткового рахунку, ОСОБА_1 отримала від МТСБУ виплату страхового відшкодування у розмірі 100000 гривень ( а.с. 22). 
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року (справа 645/6149/18, провадження 3/645/2009/18) ОСОБА_2 визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вчинення зазначеної дорожньо – транспортної пригоди, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень ( а.с.6).
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу №10/01-19 від 31.01.2019 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «HYUNDAI SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , без врахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 235501 грн. 24 коп. з урахуванням ПДВ ( а.с. 7 – 21).
Задовольняючи позов суд керувався вимогами ст. 1194 ЦК України та виходив з того, що у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, винна у завданні шкоди особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
При цьому суд виходив з того, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить: 235 501 грн. 75 коп. - 100000,00 = 135501 грн. 75 коп.
ОСОБА_2 проти розміру вартості відновлювального ремонту, складеного ФОП ОСОБА_5 , заперечував. 27.12.2019 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи ( а.с. 68). 
В судовому засіданні від 01.10.2020 у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено у зв`язку із відсутністю належного обґрунтування та неявкою відповідача та його представника, що підтверджується даними протоколу судового засідання ( а.с.107). 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновки щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, які викладені у звіті про оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу №10/01-19 від 31.01.2019, з боку відповідача не спростовані.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить заперечень щодо ухвали суду від 01.10.2020 про відмову у задоволені клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи або клопотання про призначення експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту відповідач в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Тому апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,381,382,384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст рішення виготовлено 26 липня 2021 року. 

Головуючий                                                                 О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                О.В.Маміна 

Н.П. Пилипчук