ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 361/5977/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Радзівіл А.Г.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Федотова І.В., 
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О., 
за участю секретаря Бринюк Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Броварського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у якому позивач просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 02 червня 2021 року.
12 липня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 04 серпня 2021 року на 14 год. 30 хв.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року адміністративний позов залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Приписами ст. 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Положеннями частини 1 та 2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.
Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21 березня 2019 року у справі 826/5240/18.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом 07.07.2021 та оспорює протокол про адміністративне правопорушення від 02.06.2021, постанову про накладення адміністративного стягнення від 02.06.2021 та рішення про примусове повернення до країни походження від 02.06.2021. 
Так, суд першої інстанції виносячи спірну ухвалу дійшов висновку про пропущення позивачем 10 денного строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, що стало підставою для залишення позовної заяви без розгляду. 
Разом з тим, суд першої інстанції помилково не звернув увагу, що позивачем оскаржується в тому числі і рішення про примусове повернення до країни походження від 02.06.2021 складене Броварським РВ ЦМУ у м. Києві та Київської області.
Так, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їхнього в`їзду в Україну та виїзду з України врегульовано Законом України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).
Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону №3773-VI).
Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. (частина 4 ст. 26 Закону №3773-VI)
Колегія суддів звертає увагу, що особливості провадження у справах за адміністративним позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України визначені у статті 288 КАС, затримання іноземців або осіб без громадянства - у статті 289 КАС. У цих статтях передбачена імперативна норма розгляду вказаних справ за обов`язковою участю сторін. 
Проте такі особливості провадження не впливають на обставини, з якими процесуальний закон пов`язує початок перебігу строку звернення до суду.
Аналогічний висновок було висловлено Верховним Судом у постанові від 08.08.2019 по справі № 362/1634/19.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування викладених норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду не відступала.
Враховуючи вищевикладене, строк звернення позивача із позовом про скасування рішення про примусове повернення до країни походження розпочався 02.06.2021 та на момент звернення до суду із позовною заявою (01.07.2021) пропущений не був. 
Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовної вимоги щодо скасування рішення про примусове повернення до країни походження.
За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині та направити справу до Броварського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року в частині залишення позову ОСОБА_1 до Броварського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення від 02.06.2021 складене Броварським РВ ЦМУ у м. Києві та Київської області без розгляду - скасувати, а справу №361/5977/21 в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В іншій частині ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                                І.В. Федотов

Судді:                                                                                                    Н.М. Єгорова

 Є.О. Сорочко