Номер провадження: 22-ц/813/7530/21 
Номер справи місцевого суду: 947/27478/20
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бондар В.Я. 29 січня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину.
Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було розірвано, доньки сторін залишилися проживати з матір`ю. Відповідачу належить 3 квартири в м. Одесі, земельна ділянка, він зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
У судовому засіданні 21 січня 2021 року сторони висловили бажання врегулювати спір мирним шляхом.
У судовому засіданні 29 січня 2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29?січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2  задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на утримання кожної доньки, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2020 року і до досягнення повноліття дітьми, тобто до повноліття ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з апелянта на користь позивача аліменти в сумі 3 000 гривень на обох доньок.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний час ОСОБА_1 не здійснює підприємницьку діяльність у зв`язку із карантинними обмеженнями. Нерухоме майно, про яке вказує позивач, не було придбано апелянтом за власні кошти, а було отримане у спадщину та в дар.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.ст.18, 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду й не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. 
З матеріалів справи вбачається, що у період з 15 вересня 2007 року по 28 січня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що встановлено з заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року при розгляді справи №947/22934/19.
За час шлюбу у сторін народилося двоє доньок:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про народження, виданого Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси серії НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції серії НОМЕР_2 .
З довідки №4 від 13 вересня 2019 року з місця проживання про склад сім`ї та місце реєстрації вбачається, що ОСОБА_2 разом з дочками проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
З інформаційної довідки №225184308 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 є власником: квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_4 ; земельної ділянки, площею 0,0216 за адресою: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_1 дійсно зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності, про що також зазначено останнім у апеляційній скарзі.
Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають?рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
В частинах 2, 3 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Згідно п.17?Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що діти виховуються позивачем і потребують матеріальної допомоги, відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти. 
Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дітей та платника аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягали частковому задоволенню.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що апелянт не здійснює підприємницьку діяльність у зв`язку із карантинними обмеженнями, а нерухоме майно, про яке вказує позивач, не було придбано апелянтом за власні кошти, а було отримане у спадщину та в дар.
Колегія суддів зауважує, що вказані доводи апеляційної скарги не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Таким чином, ОСОБА_1 не доведено відсутність матеріальної можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду першої інстанції розмірі.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29?січня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29?січня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 09 серпня 2021 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе