ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2021 р.           Справа№ 920/120/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Іоннікової І.А. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича
на рішення Господарського суду Сумської області від 26.04.2021 
у справі №920/120/21 (суддя Котельницька В.Л.)
за позовом          Державного підприємства "Роменське лісове господарство" 
до фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича 
про стягнення 25 792,40 грн,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року Державне підприємство "Роменське лісове господарство"  (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Сумської області з позовом до фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича (далі - відповідач) та просило стягнути 25 792,40 грн заборгованості за поставлені лісоматеріали.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору №07/13-15 купівлі-продажу необроблених круглих матеріалів від 02.01.2020 позивач чотирма партіями (02.01.2020 - 1 партія, 09.01.2020 - 3 партії) поставив відповідачу круглі лісоматеріали на загальну суму 148 014,57 грн, які відповідач прийняв, однак оплатив частково в сумі 122 222,17 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що договором передбачена 100% передплата, він отримав рахунки від 09.01.2020 та здійснив по ним платежі, а рахунок від 02.01.2020 він не отримував, заявку на поставку товару 02.01.2020 не подавав, також він не отримував товар по накладній від 02.01.2020, яка додана позивачем до позову, і нікого не уповноважував на отримання товару по вказаній накладній.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 26 квітня 2021 року позов задоволено.
З фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича стягнуто  на користь Державного підприємства "Роменське лісове господарство" - 25792,40 грн заборгованості за поставлену лісопродукцію за договором купівлі-продажу необроблених круглих матеріалів від 02.01.2020 №07/13-15, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. 
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, фізична особа-підприємець Ничик Віктор Володимирович звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Також просить розгляд та вирішення апеляційної скарги провести за його участі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки товар по товарно-транспортній накладній від 02.01.2020 він не отримував, вказана накладна ним не підписана і він нікого не уповноважував на її підписання, тому вона не підтверджує реальність господарської операції; заявку на поставку товару із зазначенням переліку та адреси доставки позивачу не надавав і в цей час знаходився за кордоном; здійснені відповідачем платежі мають посилання на інші рахунки, є передплатою та не свідчать про визнання ним заборгованості. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 02 серпня 2021 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута  у письмовому провадженні, без виклику учасників справи. 
30.07.2021 від відповідача надійшло клопотання, у якому він просить здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справ, з метою недопущення фальсифікації письмових доказів у справі зі сторони посадових осіб позивача. 
03.08.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений 29.07.2021), у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що у направленій претензії позивач посилався на накладну від 02.01.2020 і відповідач мав можливість заперечувати проти отримання товару за даною ТТН, однак відповіді на претензію він не надав і жодних заперечень щодо загальної суми поставки в розмірі 148014,57 (в яку входить сума поставки і за спірною накладною) він відповідача не надходило, але після отримання претензії він частково погасив заборгованість в розмірі 8000 грн, чим фактично визнав та підтвердив існування заборгованості за договором і підтвердив факт прийняття лісопродукції. Також вказує, що в процесі примусового виконання рішення у даній справі відповідач повністю сплатив заборгованість і виконавче провадження 19.07.2021 було закінчене.
Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021, у зв`язку із перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді  Козир Т.П., суддів Іоннікової І.А., Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича про розгляд справи з викликом сторін.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи,  02 січня 2020 року між Державним підприємством "Роменське лісове господарство", як  продавцем, та фізичною особою-підприємцем Ничиком Віктором Володимировичем, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу необроблених круглих матеріалів №07/13-15 (далі - договір).
За даним договором продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та способом, вказаними в цьому Договорі. Товаром за даним договором є круглі лісоматеріали. Деталізована інформація про товар (сортимент, кількість,ціна) вказана в належним чином оформлених товарно-транспортних накладних (пункти 1.1-1.3 договору).
Відповідно до п.1.5 договору право власності на товар переходить до покупця з моменту повної оплати продавцю вартості товару.
Згідно п.2.1 договору ціна товару встановлюється в національній валюті України. Ціна за товар вказується в належним чином оформлених товарно-транспортних накладних.
У пунктах 2.2-2.5 договору встановлено, що порядок оплати -100% передплата за готову до відвантаження партію товару. Покупець сплачує за товар за цінами та кількістю, визначеними у рахунках, товарно-транспортних накладних, належним чином оформлених, на підставі заявки на поставку. Ціна на Товар може змінюватись в залежності від кон`юктури ринку. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю поставленого товару, відповідно до товарно-транспортних накладних. Оплата товару здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури.
Пунктом 3.1 договору визначено, що термін поставки товару починається з моменту отримання грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.
Згідно з п. 3.2 договору на кожну партію товару продавець повинен оформити комплект товаросупровідних документів: товарно-транспортна (залізнична) накладна; рахунок-фактура; специфікація; податкова накладна.
Відповідно до п. 4.1 договору прийом-передача товару здійснюється на складі Продавця за умовами: франко-склад продавця; за якістю - у відповідності з вимогами Інструкції про порядок приймання лісопродукції; за кількістю - у відповідності з товарно-транспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи та печаткою продавця.
Згідно п.4.3  договору датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто, датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної.
Пунктом 5.1 договору встановлено, що продавець має право на своєчасне отримання грошових коштів за проданий товар відповідно до умов цього договору та на своєчасний вивіз покупцем купленого товару.
Пунктом 5.4 договору визначено обов`язок покупця здійснювати попередню оплату за кожну партію товару протягом 3 (трьох) робочих днів з дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури до сплати.
Відповідно до п. 6.12 договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто, виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.
Позивач вказує, що відповідно до умов договору він поставив відповідачу круглі лісоматеріали на загальну суму 148 014,57 грн, на підтвердження чого позивачем надані товарно-транспортними накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс): від 02.01.2020 №382785 на суму 45305,74 грн, від 09.01.2020 №321740 на суму 23009,21грн, від 09.01.2020 №321741 на суму 14222,17 грн, від 09.01.2020 №321743 на суму 65477,45 грн.
Також позивач вказує, що ним були виставлено відповідачу рахунки на оплату товару: №2 від 02.01.2020 на суму 45305,74 грн, №42 від 09.01.2020 на суму 14222,17 грн, №43 від 09.01.2020 на суму 23009,21 грн, №44 від 09.01.2020 на суму 65477,45 грн.
Відповідачем, у свою чергу,  були здійснені платежі на загальну суму 122 222,17 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №4582 від 28.02.2020 в сумі 1422,17 грн; №4612 від 19.03.2020 в сумі 20000,00 грн; №4625 від 01.04.2020 в сумі 10000,00 грн; №4639 від 10.04.2020 в сумі 10000,00 грн; №4679 від 06.05.2020 в сумі 10000,00 грн; №4685 від 14.05.2020 в сумі 30000,00 грн; №4726 від 15.06.2020 в сумі 10000,00 грн; №4788 від 22.07.2020 в сумі 10000,00 грн; №4850 від 21.08.2020 в сумі 5000,00 грн; №5064 від 30.11.2020 в сумі 3000,00 грн.
18.08.2020 позивач надіслав відповідачу претензію за вих. №402, в якій просив відповідача у строк до 01.09.2020 погасити заборгованість за договором в сумі 33792,40 грн, додавши до такої претензії акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020-17.08.2020, в якому в т.ч. враховані вищезазначені проплати відповідача за договором. Претензія була отримана відповідачем 25.08.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, однак залишена без відповіді.
Після отримання відповідачем претензії ним було здійснено платіж в сумі 3000 грн (платіжним дорученням №5064 від 30.11.2020).
У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 25792,40 грн вартості поставленого товару.
Заперечуючи проти позову, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, відповідач посилався на те, що товар по накладній від 02.01.2020 ним не отримувався, вказана накладна ним не підписувалась, рахунок від 02.01.2020 він також не отримував,  тому заборгованість відсутня, а наявна переплата.
За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними і обґрунтованими, тому задовольнив позов у повному обсязі.
Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №07/13-15 купівлі-продажу необроблених круглих матеріалів від 02.01.2020, який за своєю правовою природою є господарським договором поставки.
Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, є обов`язковим для сторін.
Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за поставлений товар.
Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з положеннями ст. 712 ЦК України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
У пунктах 2.2, 2.5 договору встановлено, що порядок оплати -100% передплата за готову до відвантаження партію товару. Оплата товару здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури.
Отже, умовами договору встановлено попередню оплату за товар, яка має здійснюватись на підставі виставлених рахунок-фактур.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем були складені наступні рахунки на оплату: №2 від 02.01.2020 на суму 45305,74 грн, №42 від 09.01.2020 на суму 14222,17 грн, №43 від 09.01.2020 на суму 23009,21 грн, №44 від 09.01.2020 на суму 65477,45 грн. 
Пунктом 5.4 договору визначено обов`язок покупця здійснювати попередню оплату за кожну партію товару протягом 3 (трьох) робочих днів з дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури до сплати.
Відповідачем були здійснені платежі на загальну суму 122 222,17 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №4582 від 28.02.2020 в сумі 1422,17 грн  (з посиланням на рахунок №42 від 09.01.2020); №4612 від 19.03.2020 в сумі 20000,00 грн (з посиланням на рахунок №43 від 09.01.2020); №4625 від 01.04.2020 в сумі 10000,00 грн; №4639 від 10.04.2020 в сумі 10000,00 грн; №4679 від 06.05.2020 в сумі 10000,00 грн; №4685 від 14.05.2020 в сумі 30000,00 грн; №4726 від 15.06.2020 в сумі 10000,00 грн; №4788 від 22.07.2020 в сумі 10000,00 грн; №4850 від 21.08.2020 в сумі 5000,00 грн; №5064 від 30.11.2020 в сумі 3000,00 грн (всі платіжні доручення з посиланням на рахунок №44 від 09.01.2020).
Згідно із частиною 1 статті 662, статтею 663, частиною 1 статті 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Верховний Суд у постанові від 10.11.2020 у справі №910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.
Так,  відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 встановлені вимоги щодо оформлення первинних документів, згідно яких первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5 Положення).
Умовами укладеного сторонами договору встановлено, що термін поставки товару починається з моменту отримання грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, а право власності на товар переходить до покупця з моменту повної оплати продавцю вартості товару (пункти 1.5, 3.1).
Згідно з пунктами 3.2., 4.1 договору на кожну партію товару продавець повинен оформити комплект товаросупровідних документів: товарно-транспортна (залізнична) накладна; рахунок-фактура; специфікація; податкова накладна, а прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами: франко-склад продавця.
Позивачем, на підтвердження факту поставки товару, надані чотири товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс): від 02.01.2020 №382785 на суму 45305,74 грн, від 09.01.2020 №321740 на суму 23009,21 грн, від 09.01.2020 №321741 на суму 14222,17 грн, від 09.01.2020 №321743 на суму 65477,45 грн.
Дослідивши вказані накладні, апеляційний господарський суд встановив, що всі вони мають істотні недоліки, а саме: 
- у накладній від 02.01.2020 №382785 не заповнені графи "перевізник", "автомобіль", не зазначений пункт розвантаження (вказано лише "м.Ромни"), накладна у графі "відпустив" міститься підпис майстра нижнього складу Гомечко С.В., графа "водій" не заповнена та не містить підпису водія, графа "деревину одержав" не заповнена, графа "за дорученням" не заповнена;
- у накладній від 09.01.2020 №321740 у графі перевізник вказано "ДП Роменське ЛГ", не зазначений пункт розвантаження (вказано лише "ромни"), у графі "відпустив" міститься підпис майстру лісу ОСОБА_1 , у графі "водій" зазначено ОСОБА_4 і наявний підпис, графа "деревину одержав" не заповнена, графа "за дорученням" не заповнена;
- у накладній від 09.01.2020 №321741 у графі перевізник вказано "ДП Роменське ЛГ", не зазначений пункт розвантаження (вказано лише "ромни"), у графі "відпустив" міститься підпис майстру лісу ОСОБА_1 , у графі "водій" зазначено ОСОБА_2 і наявний підпис, графа "деревину одержав" не заповнена, графа "за дорученням" не заповнена;
- у накладній від 09.01.2020 №321743 у графі перевізник вказано "ДП Роменське ЛГ", не зазначений пункт розвантаження (вказано лише "ромни"), у графі "відпустив" міститься підпис майстру лісу ОСОБА_3 , у графі "водій" зазначено ОСОБА_2 і наявний підпис, графа "деревину одержав" не заповнена, графа "за дорученням" не заповнена.
Отже, всі зазначені накладні не містять у собі відомостей щодо отримання/передачі відповідного товару саме фізичній особі-підприємцю Ничику В.В. або уповноваженій ним особі, оскільки будь-яких ідентифікуючих даних відповідача (підпис уповноваженої особи) як отримувача товару у вказаних документах відсутні.
У постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №915/905/16, зокрема, зазначено, що порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.
Таким чином, вказані товарно-транспортні накладні не є належними і допустимими доказами, які б підтверджували поставку товару за договором відповідачу, а будь-яких інших доказів на підтвердження факту поставки товару позивачем не надано. 
Здійснення відповідачем платежів (з посиланням на рахунки від 09.01.2020) не свідчить про факт поставки товару, оскільки умовами договору передбачено 100% попередню оплату, а обов`язок з поставки товару у позивача виникає лише після отримання всієї суми попередньої оплати.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (аналогічна правова позиція викладена у постановах  Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №922/1163/18, від 23.12.2020 у справі №910/2284/20).
У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. 
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі    № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13ц (провадження № 14-400цс19).
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та умови договору, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що позивачем не було надано достатньо доказів, які у своїй сукупності дали б суду змогу дійти висновку про здійснення позивачем поставки (передачі) відповідного товару саме відповідачу, а наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні зазначені обставини не підтверджують, отже, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу  не підлягають задоволенню у зв`язку із недоведеністю.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 26 квітня 2021 року прийняте із  невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, а тому, відповідно до положень ст. 277 ГПК України, підлягає скасуванню  з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.  Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича задовольнити.
2. Скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 26 квітня 2021 року.
3. У позові відмовити.
4. Стягнути з Державного підприємства "Роменське лісове господарство" (42004, Сумська область, м. Ромни, вул. Сумська, 108, код ЄДРПОУ 00992958) на користь Фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн  00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області. 
6. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.
7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 14.09.2021.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                І.А. Іоннікова