Ухвала
 
13 липня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 489/6127/15-ц
провадження № 61-16083св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2020 року у складі судді Коваленка І. В. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Тищук Н. О., Лівінського І. В., Ямкової О. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -                        ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.
 
Позов обґрунтовано тим, що 03 жовтня 2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 11228210000, за яким ОСОБА_1 отримав 66 730,00 швейцарських франків кредитних коштів, зі сплатою 9,19 % річних та терміном повернення не пізніше            03 жовтня 2017 року. На забезпечення виконання цих кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_2 цього ж дня укладений договір поруки, за яким остання зобов`язалась відповідати перед банком солідарно із позичальником у повному обсязі. 17 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладений додатковий договір, яким змінено термін виконання основного зобов`язання на 01 жовтня               2027 року у зв`язку з реструктуризацією боргу.
 
Посилаючись на порушення ОСОБА_1 кредитних зобов`язань та виникнення станом на 27 серпня 2015 року кредитної заборгованості у розмірі                              53 940,29 швейцарських франків за кредитом і процентами та 12 634,79 грн -                      за пенею, банк просив стягнути із відповідачів цю заборгованість солідарно.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 11228210000, яка станом на 27 серпня 2015 року складається із 53 940,29 швейцарських франків заборгованості за кредитом і процентам та 12 634,79 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також 3 654,00 грн судового збору. У задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до відповідача ОСОБА_2 відмовлено.
 
Приймаючи рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до кредитного договору від 03 жовтня                  2007 року № 11228210000, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою                від 17 лютого 2009 року, кінцевим терміном повернення коштів є 01 жовтня                   2027 року. Кредитор звернувся до суду з позовом 02 вересня 2015 року, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті, вимагаючи відповідно до приписів частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. При цьому відповідно до умов розділу 12 кредитного договору, яким сторони договору врегулювали питання щодо дострокового повернення кредитних коштів, тобто зміну строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та змінив кінцевий термін його повернення з 01 жовтня 2027 року на 41 календарний день з дати відправлення вимоги відповідачам про повернення кредиту - 14 вересня 2015 року.
 
Суд першої інстанції вказав, що з розрахунку позивача слідує, що нарахування процентів та пені здійснено в межах строку дострокового повернення кредиту. Таким чином, ураховуючи правомірність нарахування позивачем заборгованості за кредитом, процентами та пенею, розмір яких відповідачами не спростований, суд першої інстанції погодився із визначеною позивачем заборгованістю.
 
Окремо суд першої інстанції зазначив, що вважає безпідставними доводи представника відповідача про пропуск позивачем позовної даності, оскільки останнє погашення кредиту та процентів позичальник здійснив 06 січня 2015 року, а банк звернувся до суду 02 вересня 2015 року.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості                            з ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів про те, що вона була повідомлена про укладення 03 жовтня 2007 року додаткової угоди про внесення змін до кредитного договору від 03 жовтня 2007 року № 11228210000 та надала свою згоду на внесення змін до цього кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника. Крім того, як убачається з розрахунку позивача, проценти нараховувалися, виходячи як із процентної ставки 9,19 відсотків річних, так і за підвищеною процентною ставкою 18,38 процентів річних, згоди на яку поручитель не надавала.
 
Суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 352/1927/15-ц (провадження № 61-20067св19), дійшов висновку, що укладення вказаної додаткової угоди № 1 до кредитного договору, без згоди поручителя, відповідно до якої за неналежне виконання позичальником кредитного договору були нараховані проценти у розмірі подвійної ставки, що збільшило обсяг відповідальності ОСОБА_2 , є наслідком припинення договору поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції (в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в якій банк просив скасувати рішення суду першої інстанції                    в частині відмови у стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 та задовольнити ці позовні вимоги), апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції, встановивши, що 03 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, без згоди поручителя, відповідно до якої за неналежне виконання позичальником кредитного договору були нараховані проценти в розмірі подвійної ставки, що збільшило обсяг відповідальності ОСОБА_2 , обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову до поручителя. Також апеляційним судом вказано, що на час укладення додаткової угоди 17 лютого 2009 року дія договору поруки від 03 жовтня 2007 року вже була припиненою.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У жовтні 2020 року АТ «УкрСиббанк» надіслало до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення суду першої інстанції в частині відмови АТ «УкрСиббанк» у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та постанову апеляційного суду скасувати, справу в частині розгляду вимог банка до поручителя направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування частини першої статті 559 ЦК України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 11 квітня 2018 року   у справі № 646/2866/16-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 686/16128/16-ц та             від 01 квітня 2020 року у справі № 521/6573/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того зазначає про порушення судами норм процесуального права в частині оцінки доказів та не встановлення обставин, що мають суттєве значення у справі.
 
Станом на час призначення справи до розгляду відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями  касаційна скарга АТ «УкрСиббанк» передана на розгляд судді-доповідачу                  Гулейкову І. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 19 листопада 2020 року про надання строку для усунення недоліків) відкрито касаційне провадження у справі (на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України), витребувано матеріали справи № 489/6127/15-ц із Ленінського районного суду м. Миколаєва та встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
 
У грудні 2020 року матеріали справи № 489/6127/15-ц надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 21 липня  2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

 
О. В. Ступак

 
Г. І. Усик