УХВАЛА
30 липня 2021 року
м. Київ
справа № 498/223/19
провадження № 51-3341ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на  ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року щодо нього, 
встановив:
Вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 січня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі- КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої 75 000 грн.
Вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із постановленим у кримінальному провадженні судовим рішенням, засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на дотримання вимог кримінального процесуального закону, Суд дійшов висновку, що її слід повернути особі, яка її подала, з наступних міркувань.
Відповідно до вимог частини 2 статті 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене статтею 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено статтею 115 КПК. За частиною 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений не перебував під вартою та був присутній при апеляційному розгляді, а тому останнім днем подачі касаційної скарги на судові рішення, які набрали законної сили 02 квітня 2021 року, є 05 липня 2021 року.
Разом з тим, касаційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції засудженим подано до відділення поштового зв`язку 21 липня 2021 року. Цією ж датою підписано і касаційну скаргу засудженого.
Викладені обставини свідчать про пропуск засудженого ОСОБА_4 строку на касаційне оскарження судового рішення. При цьому клопотання про поновлення процесуального строку до касаційної скарги не долучено.
Посилання засудженого на те, що ухвала апеляційного суду йому не направлялася не впливають на обрахунок процесуальних строків оскарження судових рішень у кримінальному провадженні та не свідчать про дотримання ним приписів частини 2 статті 426 КПК.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші). Зокрема, такими обмеженнями є встановлення строку звернення особи до суду. 
Право на апеляційне чи касаційне оскарження судових рішень гарантується особі з урахуванням необхідності дотримання балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом верховенства права, а саме одного   з  його елементів «правової визначеності», який передбачає повагу до принципу res judicata (остаточності рішень суду) і наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. (пункт 40 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03; пункт 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia) від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).    
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись пунктом 3 частини 3 статті 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року стосовно нього разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3