СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р.                                                 Справа № 913/526/20(913/627/20)  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя  Россолов В.В. ,
при секретарі судового засідання Стойки В.В.,
представників сторін
від позивача, Слюсар В.В., адвокат, 
від відповідача: не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача за вх. №1001 Л/1 на рішення  господарського суду Луганської області від "01" березня 2021 р. (повний текст складено 09.03.21, суддя Вінніков С.В.) у справі № 913/526/20(913/627/20) 
за  позовом ТОВ "Свинець", м.Лисичанськ, Луганська область,
до ПрАТ "Іста-Центр", м.Дніпро,
про стягнення  19 823 013, 57 грн.
у межах справи №913/526/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Свинець» до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Свинець» про банкрутство

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свинець.» (далі - позивач, ТОВ «Свинець.») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 11.11.2020 до Приватного акціонерного товариства «Іста-Центр» (далі - відповідач, ПрАТ «Іста-Центр») про стягнення заборгованості за договором від 23.12.2013 №5/21-13 у сумі 19    823 013 грн 57 коп.
Господарським судом Луганської області прийнято рішення від 01.03.2021 р.  по справі № 913/526/20 (913/627/20), яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Іста-Центр», вул.Курсантська, буд.30, м.Дніпро, 49051 ідентифікаційний код 23073489, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свинець.»,  вул.Незалежності, буд.133, м.Лисичанськ Луганської області,  93118, ідентифікаційний код 30615525, заборгованість у сумі 19    823 013 грн 57 коп., судовий збір у сумі 297 345 грн 20 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свинець.», вул.Незалежності, буд.133, м.Лисичанськ Луганської області, 93118, ідентифікаційний код 30615525, в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК Харків обл/мХар Київськ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37874947, банк отримувача - Казначейство України, код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA278999980313191206083020654, код  класифікації доходів бюджету  - 22030101) судовий збір у сумі 293 141 грн 20 коп.
Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.  
Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням,  Приватне акціонерне товариство «ІСТА-ЦЕНТР» звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права без врахування усіх обставин справи.  Наполягає, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, так як   у відповідача відсутнє перед позивачем грошове зобов`язання за договором, оскільки пунктом 5.5. Договору визначено обов`язок виконання зобов`язання в натурі, шляхом повернення отриманого але своєчасно не оплаченого товару, що вказує на відсутність предмета спору по справі № 913/526/20 ( 913/627/20). Вважає, що суд першої інстанції не керувався належними та допустимими доказами оскільки використав документи на іноземній мові без їх належного перекладу українською та не витребував оригінали документів, копії яких знаходяться у справі.
Згідно  з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р.  апеляційну скаргу  ПрАТ «Іста-Центр» на рішення Господарського суду Луганської області від 01.03.2021 р. залишено без руху з підстав, висвітлених в ухвалі суду. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2021  відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Іста-Центр» на рішення Господарського суду Луганської області від 01.03.2021 у справі № 913/528/20 (913/627/20)  та встановлено учасникам справи строк до 14.05.2021 для подання відзивів на апеляційну скаргу.

14.05.2021 від позивача по справі засобами електронного зв`язку на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.
18.05.2021 поштою на адресу Східного апеляційного господарського суду від  Товариства з обмеженою відповідальністю «Свинець» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наполягають, що рішення по справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2021  розгляд справи призначено на  17 червня 2021.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021  задоволено клопотання представників ТОВ «Свинець» та ПрАТ «Іста Центр» про участь у судовому засіданні, яке відбудеться 17.06.2021 р. в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні, яке відбулося 17 червня 2021 р. протокольною ухвалою було оголошено перерву до 22.06.2021 р. 
22.06.2021 від відповідача на справі засобами електронного зв`язку на адресу Східного апеляційного господарського суду  надійшло клопотання про витребування доказів в якій відповідач просив витребувати у позивача оригіналів документів, копії яких долучено  позивачем по справі. Докази надсилання копії цього клопотання на адресу відповідача  відсутні.
Судова колегія з цього приводу зазначає наступне 
Відповідно до приписів  ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Частиною 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у  разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.
Заявник апеляційної скарги заявляючи клопотання про витребування доказів, фактично ставить під сумнів копії документів, які було надано позивачем до справи.
Про те,  з заявою про виключення цих документів з числа доказів, відповідач до суду першої інстанції не звертався.
Стаття 81 Господарського процесуального кодексу України регулює порядок витребування доказів. Так, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
В даному випадку, оригінали доказів, які просить витребувати відповідач у позивача, повинні знаходитися як у позивача так і у відповідача по цій справі.
Відповідач в порушення ст.81 Господарського процесуального кодексу України не довів не можливість з його боку самостійно  надати оригінали цих документів до суду.
З огляду на наведене, судова колегія відмовляє у задоволенні клопотання  відповідача про витребування доказів.
Крім того, 22.06.2021 засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшло  клопотання про відкладання розгляду справи у зв`язку з хворобою представника відповідача. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 р. у судовому засіданні оголошувалася перерва до 24.06.2021 р.
У зв`язку з відпусткою судді Дучал Н.М., яка входила до складу постійної колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 23.06.2021 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за наслідками якого визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.   
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 13.07.2021 р. Наступне судове засідання призначене до розгляду в режимі відеоконференції власними електронними засобами позивача та відповідача.
02.07.2021 р.  засобами електронного зв`язку та 07.07.2021 р. поштою  від представника відповідача на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, яке призначене на 13.07.2021 в режимі відеоконференції. Зазначене клопотання вже було задоволено попередньою ухвалою Східного апеляційного господарського суду.
06.07.2021 р від представника відповідача на адресу Східного апеляційного господарського суду  надійшли  додаткові пояснення  в яких  заявник  апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки умовам Договору щодо його припинення. Вважає, що договір поставки припинив свою дію, а постачання товару відбувалося  поза умовами зазначеного договору, у зв`язку з чим рішення по справі підлягає скасуванню.
За своєю правовою суттю зазначені пояснення фактично є доповненнями до апеляційної скарги, так  як відповідач ( заявник апеляційної скарги) посилається на підставу скасування рішення суду першої інстанції, яка не була ним зазначена у апеляційній скарзі.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 266 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Частиною 2 ст.266 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.
В даному випадку, вище зазначені доповнення відповідачем подані з порушенням строку встановленого ч.1 ст. 266 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, заявником апеляційної скарги не надано доказів надсилання цих доповнень ( додаткових пояснень) позивачу по справі,  у зв`язку з чим зазначені доповнення ( додаткові пояснення) не враховуються та не оцінюються судом апеляційної інстанції на підставі ч.2 ст. 266 Господарського процесуального кодексу України. 
06.07.2021 від представника  відповідача по справі надійшло клопотання  про призначення по справі лінгвістичної експертизи на вирішення якої просить поставити наступне питання: яке значення має слово «срок» зафіксоване в другому реченні п.8.5. Договору № 5/21-13 від 23.12.2013 р. (в редакції Додаткової угоди № 2 від 29.08.2014 р.) та розміщене після слів «Если в течении месяца до окончания».
У судове засідання, яке відбулося 13.07.2021 р. та проводилося за клопотанням сторін в режимі відеоконференції, з`явися представник позивача. 
Представник позивача у судовому засідання проти задоволення клопотання про проведення експертизи заперечував та вважав подання такого клопотання представником відповідача зловживанням процесуальними правами.
Судовою колегією встановлено, що  клопотання про призначення експертизи  на адресу позивача по справі не надсилалося. Крім того, як зазначалося вище , заявник апеляційної скарги,  в якості підстав для скасування рішення по справі не зазначав про те, що Договір поставки припинив свою дію. Навпаки наполягав, що відповідно до умов договору у нього відсутній  обов`язок щодо оплати отриманої продукції. Посилання на припинення  дії Договору поставки  заявник апеляційної скарги  виклав  лише у додаткових  поясненнях, які фактично є доповненням до апеляційної скарги, та які було подано до апеляційної інстанції  в порушення термінів та порядку  встановленому ст.266 Господарського процесуального кодексу  України та судом апеляційної інстанції не оцінювалися.
У зв`язку з чим, судова колегія відмовила у задоволенні клопотання відповідача про призначення по справі лінгвістичної експертизи.
Що стосується клопотання про відкладання розгляду справи. Представник позивача проти відкладання розгляду справи заперечував.  Вважає, що в даному випадку, враховуючи поведінку представників сторін під час розгляду справи у суді першої інстанції, має місце зловживання процесуальними правами.
Судова колегія відмовила у задоволенні клопотання про відкладання розгляду справи у зв`язку з тим, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду явка представників сторін не визнавалася обов`язковою. Крім того,  відповідач не був позбавлений права скористатися послугами інших представників. 
Відповідно до приписів  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України,  Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст.270 ГПК України)
Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.
23.12.2013 між Приватним акціонерним товариством «Свинець», правонаступником якого є ТОВ «Свинець.», (постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Іста-Центр» (покупець, відповідач) укладений договір поставки №5/21-13 з додатковими угодами до нього, за умовами якого постачальник передає у власність, а покупець приймає і оплачує свинець марок С1, С2С (згідно ДОСТ 3778-98)РВ985R, РВ990R, РВ970R (згідно міжнародному стандарту ЄЕС EN12659:1999) і свинцево-сурм`янисті сплави марки PbSbl, 8AsSe , марки ССу4 (PbSb3, 5Sn0,5), марки ССу4 (PbSb2, 6Sn0,5) , марки ССу3(PbSb4,5)  (далі - товар) (п.1.1 договору в редакції додаткової угоди від 01.02.2017 №6).
Відповідно до п.2.4 договору товар поставляється транспортом постачальника на склад покупця за адресою, вказаною в заявці покупця.
Документом, що свідчить про дату отримання товару і перехід права власності на товар до покупця, є видаткова накладна, підписана на складі покупця уповноваженими представниками сторін (п.2.5 договору).
Згідно з п.3.1 договору в редакції додаткової угоди від 05.10.2015 №4 ціна товару узгоджується сторонами в специфікаціях (додатках), що є невід`ємною частиною цього договору. Сторони дійшли згоди, що ціна за 1 тону товару визначається за формулою:    
3.1.1.Ц=((LME+сума премії) х міжбанківський курс грн./дол.США+ЦН+209 грн 00 коп.) х 1,2, де LME - середній показник ціни свинцю на Лондонській біржі Металів (CASHSELLER&SETTLEMENT) за місяць, що передує місяцю відвантаження; Сума премії - сума додаткових витрат постачальника на виробництво свинцю марки С1, С2, сплавів свинцево-сурм`янистих марки ССуА та марки Ссу3. Сума премії узгоджується сторонами щомісячно в специфікаціях (додатках), згідно п.2.3 договору; міжбанківський курс грн./дол.США - на момент закриття торгової сесії на міжбанку за курсом продажу грн./дол.США за день, що передує даті відвантаження, опублікованих на сайті www.ud.ua, з двома знаками після коми; ЦН - цільова надбавка=8     333 грн 33 коп. У випадку зміни кількості відвантаженого товару в поточному місяці на адресу покупця, сума ЦН підлягає коригуванню в наступному місяці відвантаження; 209 грн 00 коп. - транспортні послуги без ПДВ. Дана сума вказана станом на момент підписання даної угоди до договору, у випадку зміни ринкової вартості на транспортні послуги, покупець має право погодитися на поточну вартість або організувати доставку товару власним автотранспортом; 1,2 - ставка ПДВ 20%.
У відповідності до п.3.3 договору оплата за поставлений за цим договором товар здійснюється протягом 45 календарних днів з дати поставки товару, на підставі виставленого рахунку шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаного в рахунку-фактурі.
Сторони домовились про обов`язковість підписання акта звірення взаємних платежів між сторонами за цим договором, за кожний місяць (п.3.6 договору в редакції додаткової угоди від 03.01.2014 №1).
Згідно з п.4.1 договору постачальник зобов`язаний у строк, зазначений в специфікаціях (додатках), надати товар покупцю, а покупець зобов`язаний провести загальний огляд і прийняти товар, якщо він відповідає пред`явленим вимогам.
Відповідно до п.8.5 договору в редакції додаткової угоди від 29.08.2014 №2 цей договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015. Якщо протягом місяця до закінчення строку дії договору жодна із сторін не виявить бажання його розірвати договір вважається автоматично продовженим на кожний наступний рік.
18.10.2017 між сторонами у зв`язку з реорганізацією Приватного акціонерного товариства «Свинець» шляхом зміни організаційно-правової форми в Товариство з обмеженою відповідальністю «Свинець.» укладена додаткова угода №7, відповідно до якої усі права та обов`язки в рамках договору від 23.12.2013 №5/21-13 перейшли до правонаступника ТОВ «Свинець.».
На виконання вказаних умов п.п.3.1, 4.1 договору між сторонами були підписані специфікації (а.с.219-250 т.1).
У відповідності до вказаних специфікацій позивач поставляв відповідачеві товар, які останній оплачував частково, внаслідок чого за ним виникла заборгованість у сумі 19    823     013 грн 57 коп.
Указані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги було задоволено у повному обсязі  з підстав їх доведеності та обґрунтованості.  
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для  задоволення позовних вимог враховуючи нижче викладене.
Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема,  договори та інші правочини. 
Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно  ст.629 Цивільного кодексу  України  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір від 23.12.2013 № 5/21-13  є договором поставки, до якого  застосовуються відповідні положення Господарського та  Цивільного кодексів України.
Частиною першої   статті 265 Господарського кодексу  України   передбачено, що за договором поставки одна сторона  -  постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій  стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар  (товари)  і  сплатити  за нього певну грошову суму.
Аналогічні положення містяться  і в   ч.1  ст.712 Цивільного кодексу України.
Згідно ч.2  ст.712 Цивільного кодексу України,   до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч.1, ч.2  ст.692 Цивільного кодексу України  покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття  товаророзпорядчих  документів  на  нього,  якщо договором  або актами  цивільного законодавства  не встановлений інший строк оплати товару. Покупець  зобов`язаний  сплатити  продавцеві  повну  ціну переданого товару.
На виконання умов договору поставки від 23.12.2013 №5/21-13 позивач у період з 17.10.2017 по 27.09.2018 поставив відповідачеві товар, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, видатковими накладними від 17.10.2017 №РН10/17/000000008 (а.с.99 т.1), від 26.10.2017 №РН10/26/000000005 (а.с.108 т.1), від 31.10.2017 №РН10/31/00000003 (а.с.117 т.1), від 13.11.2017 №РН11/13/000000002 (а.с.127 т.1), від 20.11.2017 №РН11/20/000000002 (а.с.132 т.1), від 11.01.2018 №РН01/11/00000005 (а.с.140 т.1), від 27.02.2018 №РН02/27/00000004 (а.с.149 т.1), від 03.04.2018 №РН04/03/000000001 (а.с.153 т.1), від 04.04.2018 №РН04/04/000000006 (а.с.161 т.1), від 26.09.2018 №РН09/26/000000003 (а.с.167 т.1), від 27.09.2018 №РН09/27/000000002 (а.с.175 т.1), від 11.10.2017 №РН10/11/000000001 (а.с.185), від 28.11.2017 №РН11/28/000000002 (а.с.191 т.1), від 22.12.2017 №РН12/22/000000001 (а.с.198 т.1), від 18.12.2017 №РН12/18/000000002 (а.с.206 т.1), від 20.12.2017 №РН12/20/00000003 (а.с.212 т.1), довіреностями від 26.10.2017 №272 (а.с.106-107 т.1), від 13.11.2017 №301 (а.с.125-126 т.1), від 11.01.2018 №3 (а.с.138-139 т.1), від 06.02.2018 №24 (а.с.147-148 т.1), від 03.04.2018 №92 (а.с.154-155 т.1), від 11.10.2017 №255 (а.с.183-184 т.1), від 18.12.2017 №353 (а.с.204-205 т.1), товарно-транспортними накладними від 17.10.2017 №10178 (а.с.101-102 т.1), від 26.10.2017 №10265 (а.с.110-111 т.1), від 31.10.2017 №10313 (а.с.119-120 т.1), від 13.11.2017 №11132 (а.с.130-131 т.1), від 20.11.2017 №11202 (а.с.134-135 т.1), від 11.01.2018 №11105 (а.с.142-143 т.1), від 03.04.2018 №40301 (а.с.157-158 т.1), від 04.04.2018 №40406 (а.с.164-165 т.1), від 26.09.2018 №92603 (а.с.169-170 т.1), від 27.09.2018 №92702 (а.с.177-178 т.1), від 11.10.2017 №10111 (а.с.187-188 т.1), від 28.11.2017 №11282 (а.с.193-194 т.1), від 22.12.2017 №12221 (а.с.200-201 т.1), від 18.12.2017 №12182 (а.с.208-209 т.1), від 20.12.2017 №12203 (а.с.214-215 т.1) на загальну суму 24     273     839 грн 11 коп.
У відповідності до умов п.3.3 договору поставки від 23/12/2013 №5/21-13 рахунки-фактури (а.с.100, 109, 118, 128, 133, 141, 150, 156, 162, 168, 176, 186, 192, 199, 207, 213 т.1) надавались відповідачеві разом з передачею товару та видатковими накладними, про що зазначено у відповідних товарно-транспортних накладних у графі «Супровідні документи на вантаж».
Відповідач отриманий товар оплатив частково в сумі 4    450    825 грн 54 коп., що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином має місце неналежне виконання своїх зобов`язань за зазначеним договором відповідачем. 
Початком періоду прострочення виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за поставлений позивачем за видатковою накладною від 11.10.2017 №РН10/11/000000001 з урахуванням п.3.3 договору буде  26.11.2017, за видатковою накладною від 17.10.2017 №РН10/17/000000008 -  02.12.2017, за видатковою накладною від 26.10.2017 №РН10/26/000000005 -  11.12.2017, за видатковою накладною від 31.10.2017 №РН10/31/00000003 -  16.12.2017, за видатковою накладною від 13.11.2017 №РН11/13/000000002 -  29.12.2017, за видатковою накладною від 20.11.2017 №РН11/20/000000002 -  05.01.2018, за видатковою накладною від 28.11.2017 №РН11/28/000000002 -  13.01.2018, за видатковою накладною від 18.12.2017 №РН12/18/000000002 -  02.02.2018, за видатковою накладною від 20.12.2017 №РН12/20/00000003 -  04.02.2018, за видатковою накладною від 22.12.2017 №РН12/22/000000001 -  06.02.2018, за видатковою накладною від 11.01.2018 №РН01/11/00000005 -  26.02.2018, за видатковою накладною від 27.02.2018 №РН02/27/00000004 -  14.04.2018, за видатковою накладною від 03.04.2018 №РН04/03/000000001 -  19.05.2018, за видатковою накладною від 04.04.2018 №РН04/04/000000006 -  20.05.2018, за видатковою накладною від 26.09.2018 №РН09/26/000000003 -  11.11.2018, за видатковою накладною від 27.09.2018 №РН09/27/000000002 -  12.11.2018.
Ураховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом  13.11.2020  (відповідно до дати оформлення поштового відправлення за трек-номером 8511308242521, яким направлена до господарського суду позовна заява від 11.11.2020),    трирічна позовна давність є такою, що не спливла, а тому і до заявлених позовних вимог не застосовуються.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про неправильну оцінку судом першої інстанції умов договору з огляду на неправильний переклад його умов.
З тексту Договору вбачається, що  пункт 3.3. Договору міститься у розділі 3 Договору «Ціна та умови оплати».
Пунктом 3.3. Договору встановлено, що оплата за поставлений за цим Договором Товар ,  проводиться протягом 45 ( сорок п`яти) календарних днів з дати поставки Товару, на підставі виставлених рахунків шляхом перерахування безготівкових грошових коштів  на поточний рахунок Постачальника, зазначеного в рахунку-фактурі. 
Пункт 5.5. Договору, на який посилається заявник апеляційної скарги, міститься у розділі 5 Договору « Відповідальність сторін»
Пунктом 5.5. Договору встановлено, що  у разі порушення строків оплати Товару, визначеного у п.п.3.3. цього договору більш ніж на 10 робочих днів, Покупець зобов`язаний повернути отриманий та не сплачений Товар за свій рахунок на склад Постачальника. Подальше відвантаження Постачальник здійснює на адресу Покупця за наявністю 100% передоплати.
Відповідно до приписів ст.216 Господарського кодексу України,  учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України визначено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Судова колегія зазначає, що відповідно до приписів ст. 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. 
Частинами 2 та 3   ст.235  Господарського кодексу України встановлено, що до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.  Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання. 
Види оперативно-господарських санкцій  визначені у ст. 236 Господарського кодексу України.
Так, у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 
1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; 
відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; 
відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 
2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 
3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 
4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання. 
При цьому,  перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції. Про це прямо зазначено у ч.2 ст. 236 Господарського кодексу України.
З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що   у п.5.5. Договору поставки сторони визначили оперативно- господарські санкції, які застосовуються до покупця у разі порушенням ним строків оплати за отриманий товар.
Стаття 237 Господарського кодексу України встановлює, що  підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. 
Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. 
Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. 
Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.
Згідно пояснень представника Позивача,  зазначена оперативно-господарська санкція  ним не застосовувалася. Матеріали справи також не містять доказів застосування позивачем зазначеної санкції.
В матеріалах справи  відсутні докази повернення відповідачем товару, який було отриманого ним  та не сплаченого у строки, визначені у п.3.3. Договору.
Враховуючи вище викладене та з огляду на приписи ст.237 Господарського кодексу України, твердження заявника апеляційної скарги, про те, що у зв`язку з порушенням ним строків оплати за отриманий товар в нього виник обов`язок на підставі п.5.5. Договору щодо повернення отриманого товару, а не сплати його вартості у відповідності до п.3.3. Договору, є безпідставним  .
Підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення визначені у ст.277 Господарського процесуального кодексу України.
Так,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
В якості підстав для скасування судового рішення заявник зазначає, що судом першої інстанції , на його думку, було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування для огляду оригіналів документів, копії яких  позивачем було додано до матеріалів справи, а також відсутність належного перекладу Договору поставки, текст якого викладено російською мовою.
Судова колегія зазначає, що зазначені обставини не є такими, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов`язує можливість скасування рішення  по справі.
Відповідно до приписів  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України,  Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема,  залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст.276 ГПК України)
Судові витрати покласти на заявника апеляційної скарги
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ІСТА-ЦЕНТР» на рішення Господарського суду Луганської області по справі № 913/526/20 ( 913/627/20 ) від 01.03.2021 р.   – залишити без задоволення
2.Рішення Господарського суду Луганської області від 01.03.2021 р по справі №913/526/20 ( 913/627/20)  – залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського  процесуального кодексу України.                           

Повний текст постанови складено   16.07.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.І. Склярук

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           В.В. Россолов