КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа №939/425/20                                                                                 Головуючий у І інстанції Унятицький Д.Є.
Провадження №22-ц/824/10576/2021                                                      Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
 
судді-доповідача                              Голуб С.А.,  
            суддів:                                               Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            
розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У лютому 2020 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З вересня 2019 року разом з відповідачем не проживають. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, їх здоров`ям не цікавиться, коштів на утримання не надає. Відповідачу на праві власності належать дев`ять земельних ділянок в населених пунктах Київської області, вісім з яких призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, одна - для індивідуального садівництва; садовий будинок загальною площею 288,3 кв. м. в ЖБК «Котеджбуд», який розташований на земельній ділянці площею 0,12 га з цільовим призначенням для колективного садівництва, на території Блиставицької сільської ради. Вказаний будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя.
Крім цього спільним майном подружжя є автомобіль Land rover (Rang rover), 2011 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 , яким користується відповідач, приблизна вартість якого становить 500 000 грн. Отже відповідачу на праві власності належить нерухоме майно вартістю більше 10000000 грн., що необхідно врахувати при визначенні розміру аліментів.
Максимальний розмір аліментів обмежений ч. 5 ст. 183 СК України 10-ма прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку і з січня 2020 року максимальний розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років становить 22180 гривень. Оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти в необхідному розмірі, але добровільно цього не робить, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.
На підставі викладеного в позові, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 15000 гривень та на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10000 гривень, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. 
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06 травня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, щомісячно, з 24 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції стягуючи аліменти у розмірі 25000 грн., проігнорував той факт, що стягнення аліментів у розмірі, який перевищую більше ніж в чотири рази дохід відповідача, позбавляє будь-яких засобів існування та є невиправдано великим для утримання дітей.
Окрім того, в доводах апеляційної скарги зазначає про те, що надана АТ КБ «ПриватБанк» інформація є некоректною та не відображає дійсний об`єм коштів, які обліковувалися на рахунках відповідача. Також банком не було надано інформацію суду про те, що рахунок, який використовувався відповідачем для здійснення господарської діяльності було закрито.
Додатково зазначає, що з 08 жовтня 2019 року відповідач припинив здійснення господарської діяльності та не отримує доходу, який би дозволив йому сплачувати аліменти у розмірі 25000 грн.
Також відповідач звертає увагу суду, що позивачем взагалі не зазначено, які саме витрати вона несе на утримання дітей, що виникла необхідність у сплаті аліментів в розмірі 25000 грн., а з урахуванням принципу рівності батьків, то і позивач повинна витрачати на утримання дітей 25000 грн., що становить 50000 грн. щомісячно та викликає сумніви щодо обґрунтованості понесення таких витрат на утримання дітей. Тому доцільно було б визначати розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 гривень, на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1200 гривень, щомісячно, з 24 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та не може бути скасовано з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.
Окрім того в поданому відзиві, ОСОБА_2 зазначає, що відповідачем не обґрунтовано поважних причин неподання до суду першої інстанції довідки від 05 лютого 2020 року про закриття рахунку ФОП ОСОБА_1 та інформацію про залишки на рахунках, а тому вони не можуть бути належними та допустимими доказами під час розгляду справи.
Всі інші обставини, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу є аналогічними до викладу обґрунтувань позовної заяви та відповіді на відзив, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.
На підставі викладеного у відзиві просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року справу було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з урахуванням наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі мають двох дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з позивачкою ОСОБА_2 та знаходяться на її повному утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження, довідки Немішаївської селищної ради №2188 від 22 жовтня 2019 року, акту обстеження житлово-побутових умов (т.1 а.с.11-15).
З виписок по рахунках відповідача, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» (т.1 а.с.188-292) вбачається, що здійснювані відповідачем витрати перевищують його заробіток, розмір якого зазначений у відповіді ГУ ДПС у Київській області (т.1 а.с.53-56), виписці з бази даних (т. 1 а.с. 57-6), і зазначені витрати вказують на такий матеріальний стан, що дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, та дійшов висновку, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може повною мірою погодитися з вказаними доводами суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 181 СК України способи утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Згідно зі ст. 182 СК України  при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, чинне законодавство України не містить вимоги щодо визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було витребувано всю необхідну інформацію для визначення розміру доходу відповідача у справі, разом з тим, не надано належної правової оцінки наданій АТ КБ «ПриватБанк» інформації про рух коштів та безпідставно враховано доходи відповідача за 2019 рік, оскільки у 2019 році сторони проживали разом та не ставили питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Зі слів позивача, сторони припинили проживати однією сім`єю з вересня 2020 року та саме з цього моменту відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Таким чином, суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів повинен був виходити з реальних доходів відповідача за 2020 рік.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач може сплачувати визначений нею розмір аліментів, загальних розмір яких на двох дітей становить 25000 грн., також не в позовній заяві не зазначала про те, яка орієнтовна сума необхідна на місяць для утримання дітей, а надані суду докази на підтвердження того, що у власності відповідача перебуває значна кількість земельних ділянок та іншого нерухомого майна не може свідчити про можливість відповідача сплачувати аліменти у завищеному розмірі, так як нерухоме майно, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, набуте сторонами за час шлюбу, що свідчить про презумпцію спільності нерухомого майна подружжя.
На підставі викладеного колегії суддів вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, суд апеляційної інстанції вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання дитини повною мірою. Визначений судом розмір аліментів узгоджуватиметься з вимогами чинного законодавства України, відповідатиме інтересам дитини, покриватиме суттєву частину витрат на дитину і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.
Окрім того, такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку щодо матеріального утримання дитини.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах тощо.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення
Згідно зі ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись  ст.ст.  367, 369, 374, 376 України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 травня 2021 року в даній справі змінити в частині визначення розміру аліментів, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн., на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з 24 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:
Позивач:ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач:ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 

Суддя-доповідач

Судді: