П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/129/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)", в якій просив:
- стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом начальника Державної установи "Херсонська виправна колонія (№ 61)" від 28.10.2019р. №87/ОС-зв він звільнений, у зв`язку із скороченням штатів. Згідно даного наказу вислуга років на дату звільнення склала 10 років 02 місяці 06 днів. 
Між тим, відповідач при звільненні не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена ст.9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. 
Позивач зазначив, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до приписів ст.9 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є наявність "вислуги 10 років і більше". Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2262-ХІІ відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. 
Крім того, позивач зазначив, що вислуга років на час його звільнення у пільговому обчисленні становила 15 років 10 місяців 28 днів, що свідчить про дотримання умов про наявність 10 і більше років вислуги. 
Позивач вважає, що має право на отримання грошової допомоги, враховуючи, що інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні такої виплати відсутні. 
З огляду на викладене вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка проявилась у не нарахуванні та невиплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
Посилаючись на викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Херсонський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 2.06.2020р. у справі за №540/838/20 дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не присвоювалося офіцерське (спеціальне) звання до призначення на посаду в органах Державної кримінально-виконавчої служби, а тому період навчання в Херсонському морському коледжі та в Херсонській філії Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова не зараховується до вислуги років. Тому, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні становить 7 років 10 місяців 9 днів. а отже останній не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виплата якої передбачена ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ, абз. 3 п. 10 Порядку № 393 та абз. 2 п.1 розділу ІІІ Порядку № 925/5.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що з 21.12.2011р. до 30.10.2019р. ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної виконавчої служби України.
Наказом командира Державної установи "Херсонська виправна колонія (№ 61)" від 28.10.2019р. №87/ОС-зв ОСОБА_1 звільнений з Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до п.7 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 30.10.2019р..
Із вказаного Наказу слідує, що вислуга років позивача станом на 30.10.2019р. складає: у календарному обчисленні - 10 років 02 місяці 06 днів; у пільговому обчисленні - 15 років 10 місяців 28 днів.
Суд встановив, що при звільненні зі служби ОСОБА_1 не виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби.
Вважаючи не нарахування та не виплату одноразової грошової допомоги при звільненні протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся в суд із даним позовом про стягнення такої грошової допомоги.
Перевіряючи правомірність дій, які полягали у бездіяльності відповідача у нарахуванні та виплаті  одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , та з урахуванням підстав на які посилається позивач, а також висновків суду першої інстанції та доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.1,2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (надалі – Закон №2011) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абз.1 ч.2 ст.15 Закону №2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
За змістом ч.2 ст.17 Закону №2262-ХІІ до вислуги років, зокрема, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні визначено постановою КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. за №393 (надалі - Порядок №393).
За правилами п.2 Порядку №393, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" ст.12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" ст.12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
Із  наведених правових норм слідує, що до вислуги років особам    офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби додатково зараховується навчання у цивільних закладах вищої освіти з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби лише в тому випадку, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. 
Отже, якщо навчання (незалежно від його форми) у цивільному вищому навчальному закладі до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду дає право на присвоєння офіцерського (спеціального) звання, то половина строку цього навчання додатково зараховується до вислуги років.    
Як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, Херсонський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 2.06.2020р. у справі за №540/838/20 дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не присвоювалося офіцерське (спеціальне) звання до призначення на посаду в органах Державної кримінально-виконавчої служби, а тому період навчання в Херсонському морському коледжі та в Херсонській філії Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова не зараховується до вислуги років. Тому, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні становить 7 років 10 місяців 9 днів.
Судовою колегією встановлено, що вказане рішення позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.
Отже, оскільки ч.1 ст.9 Закону № 2262-XII одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку не дотримана одна із умов вказаної норми щодо наявності у ОСОБА_1 на день звільнення вислуги 10 років і більше.
Разом з тим, ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи, жодних доказів того, що позивач проходив службу в інших органах, служба в яких може бути врахована до вислуги років, останній суду не надав.
Крім того, в матеріалах справи та у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (7-11) зазначених записів не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 не присвоювалося офіцерське (спеціальне) звання до призначення на посаду в органах Державної кримінально-виконавчої служби, а тому останній не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виплата якої передбачена ч.1 ст.9 Закону № 2262-ХІІ, абз. 3 п.10 Порядку №393 та абз.2 п.1 розділу ІІІ Порядку №925/5.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                                      О.В.Яковлєв