ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року		Справа № 140/17504/20 пров. № А/857/10004/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Затолочного В.С., Курильця А.Р.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Державного підприємства «Луцький ремонтний завод «Мотор» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021 року (суддя Ксензюк А.Я., м.Луцьк, повний текст складено 15 квітня 2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Державне підприємство «Луцький ремонтний завод «Мотор» (далі – ДП) звернулося до суду із позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі – Офіс, ДПС відповідно (правонаступник - Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків; далі - ЗМУ)) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення (далі – ППР) від 29.09.2020 №0005415210 та 04.12.2020 №0001905209 (далі – ППР №№0005415210, 0001905209 відповідно).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що операції з придбання ТОВ товарів у вказаних у Акті перевірки контрагентів не мали реального характеру. Такий висновок зроблено відповідно до того, що під час перевірки встановлено «обрив» ланцюга поставок, що унеможливлює відстеження руху товару від виробника (або імпортера) до позивача щодо операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛОКВОРК» (далі – КЛОКВОРК); під час перевірки ДП не надало первинні документи сертифікати якості або паспорти відповідності, акти прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей (далі – ТМЦ) щодо товару, придбаного у Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ВК Система»», (далі – ВК Система), Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (далі – Промелектроніка); не надано рахунки-фактури по контрагентах постачальниках, які описані в акті перевірки.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції, законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи, що надані позивачем до перевірки та досліджені під час судового розгляду справи містять відомості, які повністю відображають суть господарських операцій між позивачем та його контрагентами та у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності позивача. Натомість відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених з позивачем, оскільки контролюючий орган не володіє (чи володіє не у повній мірі) перевіреною, задокументованою та офіційною інформацією.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ДП зареєстровано виконавчим комітетом Луцької міської ради 24.01.1992 №504, з 13.04.1995 перебуває на обліку в контролюючих органах, як платник податків, основний вид діяльності КВЕД 30.30 виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування (т.1 а.с.86, 93-94).
Офісом у період з 27.07.2020 по 14.08.2020 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість (далі – ПДВ), яке становить більше 100000 грн по декларації з ПДВ за травень 2020 року (від 16.06.2020 №9137708352) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від 21.08.2020 №88/28-10-52-10/08029701 (далі – Акт; т.1 а.с.92-227).
Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 201, підпункту «б» пункту 200.4, пункту 200.14 статті 200 ПК, в результаті чого підприємством безпідставно включено до складу податкового кредиту ПДВ на загальну суму 7695206,75 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 5081439 грн. та заниження ПДВ на суму 2613767,75 грн. 
Вказані висновки контролюючого органу щодо виявленого порушення ґрунтуються насамперед на безпідставному включені до податкового кредиту ПДВ в сумі 5081439 грн, в тому числі незаконності декларування від`ємного значення ПДВ із періодом, у якому виникло значення  - листопад 2019 року, встановлено завищення від`ємного значення на 3157694,97 грн, у тому числі 3157694,97 грн при проведені фінансово-господарських операцій із:
Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпера Груп» (далі – Імпера груп) 1806904,96 грн;
КЛОКВОРК в сумі ПДВ 749434,60 грн;
Товариством з обмеженою відповідальністю «Стенкор» (далі – Стенкор) в сумі ПДВ 308240 грн;
Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Форсаж» (далі – Форсаж») в сумі ПДВ 164656,21 грн;
ВК Система в сумі ПДВ 125400 грн;
Товариством з обмеженою відповідальністю «Райлсервіс» (далі – ТОВ Райлсервіс» в сумі ПДВ 3059,20 грн.
Відповідач вважає, що представлені позивачем та дослідженні під час перевірки документи не підтверджують реальності надання позивачу робіт/послуг вказаними вище контрагентами.
Результати відображені у даних податкового обліку господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій учасників такої операції (імітація купівлі товару (робіт, послуг) в особи, яка його не продавала, а також згідно баз даних (Єдиного реєстру податкових накладних; далі – ЄРПН, Реєстр відповідно) відсутній ланцюг постачання.
Оскільки реальність вчинення господарських операцій між контрагентами постачальниками та продавцями товарів, що в подальшому поставлялись ДП відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, відповідач дійшов висновку про безпідставність включення до податкового кредиту ПДВ на загальну суму 7695206,75 грн.
Головним управлінням 24.09.2020 на підставі Акта прийнято ППР №0005415210, яким збільшено суму грошового зобов`язання по ПДВ в розмірі 3920651,63 грн (основне зобов`язання 2613767,75 грн; штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 50% від суми, що становить 1306883,88 грн) (т.1 а.с.243-244), а 04.12.2020 ППР №001905209 - про завищення від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 5081439 грн (т.2, а.с.16-17).
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
За змістом цієї норми обов`язковими для первинного документу є такі ознаки: він має містити відомості про господарську операцію; він підтверджує (фіксує) факт операції.
У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у цій нормі.
Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК).
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК).
Відповідно до пунктів 200.1-200.4 статті 200 ПК сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Такі висновки щодо застосування наведених вище норм у спірних відносинах узгоджуються із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 22 грудня 2020 року у справі №826/8956/14.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зважаючи на вказану норму процесуального закону, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що в межах доводів апеляційної скарги відповідач-апелянт вказує на нереальність здійснення господарських операцій ДП з Промелектротехніка, КЛОКВОРК та ВК Система.
Щодо обставин реальності господарських відносин ДП з його контрагентом Промелектротехніка, то матеріалами справи підтверджується наступне.
Так, між ДП (зберігач) та Промелектроніка (поклажодавець) було укладено договір відповідального зберігання майна від 04.03.2016 №217. Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору, закупівля Зберігачем майна, що пройшло вхідний контроль та визначене кондиційним здійснюється партіями за окремими договорами. У відповідності з цим між ДП  та Промелектроніка було укладено наступні договори:
поставки від 17.10.2017 №№684/кт, 682/кт,683/кт, 22.06.2017 №390/кт, 07.09.2018 №701/кт, 10.09.2018 №704/кт, 28.09.2018 №752/кт, 05.06.2018№419/кт, 05.03.2018 №140, 06.12.2017 №818/кт, 08.10.2018 №771/кт, 04.04.2018 №238, 19.06.2018 №479, 15.06.2018 №452.
Предметом цих договорів була поставка товарів: СПТ -88- 2,2Л сигналізатор – 9 шт, АМСЕЧ-7 чутливий елемент - 5шт, АМСЕЧ-8 чутливий елемент - 7шт, АМСЕЧ-2 чутливий елемент -3 шт, Термопара Т 99 - 50 шт, тяга 99.16.10070- 218 шт, АЧЕ-240 чутливий елемент - 20 шт, Фільтроелементи - 25 шт, Фільтроелементи - 25 шт, пружина 704.121 - 90 шт., пружина 19-25 - 19 шт., Кільце стопорне - 50 шт,, пружина РД19-05 - 13 шт, АМСЕЧ-7 чутливий елемент - 4 шт., АМСЕЧ-8 чутливий елемент - 11 шт., АМСЕЧ-1 чутливий елемент - 15 шт, АЧЕ-99 чутливий елемент - 1 комплект (10 шт), лопатка 088.2489701 т 117 шт, трубопровод - 4 шт, гайка -2 шт, сопловий апарат ТК - 2 шт, вал -1 шт, пружина - 260 шт, Ролик 017.49.0257-01 - 60 шт, СП-51П свіча - 50 шт, клапан запобіжний - 7 шт, дроссель - 8 шт, Насос 4020- 1 шт, БСС-3-05 - 4 шт.
Вказані товари було поставлено ДП згідно актів-приймання передачі ТМЦ.
Після проходження вхідного контролю вказані ТМЦ були оприбутковані на складі підприємства та відображені у картці складського обліку матеріалів підприємства.
Постачальником були виписані видаткові накладні від 03.11.2017 №РН-0003552, 01.10.2018 №РН-00001979, 04.06.2018 №РН-000938, 14.09.2018 №РН-00001862, 01.10.2018№№РН-0001983, РН-0001984, від 04.06.2018 №РН-0000939, 01.10.2018 №№РН-0001980,РН-0001981, від 08.10.2018 №РН-0002032, 24.07.2018 №№РН-0001430, РН-0001777, 04.09.2018 №РН-0001867, 03.11.2017 №РН-0003554, 04.06.2018 №РН-0000936, 12.07.2018 №РН-0001344, 31.07.2018 №РН-0001479, від 12.07.2018 №РН-0001345 від 12.07.2018, а також виписані та належним чином зареєстровані у ЄРПН податкові накладні.
За поставлені ТМЦ були повністю здійсненні розрахунки у безготівковій формі, згідно платіжних доручень, що наявні в матеріалах справи.
На вказані ТМЦ постачальником були надані сертифікати якості.
Факт транспортування ТМЦ, підтверджується наступними експрес-накладними перевізника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі – Нова пошта): від 14.08.2017 №59000275806192, 17.10.2017 №59000289611041, 13.10.2017 №59000288945404, 02.07.2018 №59000347595439, 12.04.2018 №59000330673169, 05.05.2018 №59000338664172, 23.02.2018 №59000319922130, 29.03.2018 №59000327638159, 06.02.2018 №59000315761816, 31.08.2018 №59000360451056, 23.07.2018 №59000352027638, 12.06.2018 №59000343745368, 26.06.2018 №59000346708269, 30.07.2018 №59000353465045, 04.06.2018
№59000341914117, 06.04.2018 №5900032964, 25.04.2018 №59000333644476, 26.06.2018 №59000346708269, 23.07.2018 №59000352027638, 17.08.2018 №59000357522358, 21.06.2018 №№59000345749008, 59000345749008, 03.10.2018 №59000368314259, 14.06.2018 №590003289131446, 26.10.2018 №59000373897620, 05.05.2018 №59000335664172, 31.08.2017№5900278741787, 27.09.2017 №59000284934016, 09.09.2017 №59000281260655, 20.09.2017 №59000283423737, 03.07.2018 №590003479011912 (т.5, а.с.131-250, т.6, а.с.1-250а, т.7, а.с.1-27).
Щодо посилань скаржника на те, що ДП не надано сертифікатів відповідності на продукцію придбану у вказаного контрагентом-постачальником «Свеча СП-51П» у кількості 8 шт із 17 поставлених, то суд апеляційної інстанції погоджується із твердженнями позивача про те, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, а тому саме по собі незбереження й ненадання позивачем означених документів не є безперечним доказом відсутності господарської операції.
Наведене також підтримується Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року справа №620/846/19.
Відносно того, що ДП до перевірки не надано актів приймання передачі ТМЦ на продукцію 017.49.0404 гайка 2 шт, 017.49.5063 апаратопловий ТК 1 шт, РД19-05 пружина 13 шт, 017.69.0404 вал 1 шт, то слід зазначити, що такі акти приймання-передачі ТМЦ щодо цієї продукції є в матеріалах справи та не надання їх до перевірки попри те, що у відповідача  були наявні відповідні товарно-транспорті накладні, видаткові накладні, картки складського обліку матеріалів підприємства на вказаний товар не може свідчити про безтоварність операції із його придбання (т.6 а.с.29, 58, 118).
Також апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, що під час перевірки не було надано рахунків-фактур по контрагентах постачальниках, які описані в Акті, так як з досліджених матеріалів справи видно, що такі рахунки є відносно кожної поставленої контрагентами партії товару, в свою чергу контролюючим органом не деталізовано відносно якого виду товару по контрагенту відповідні рахунки-фактури надані не були.
Щодо взаємовідносин підприємства ДП з контрагентом-постачальником КЛОКВОРК то судом першої інстанції встановлено, між ДП (зберігач) та КЛОКВОРК (поклажодавець) було укладено договір відповідального зберігання майна від 26.01.2016 №38/1 (далі – Договір №38/1). Відповідно до пункту 1.1 договору №38/1, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання запчастини для авіаційних двигунів та їх агрегатів (надалі майно) для проведення вхідного контролю. Згідно з пунктом 1.3. закупівля зберігачем майна, що пройшло вхідний контроль та визначене кондиційним здійснюється партіями за окремими договорами.
30.10.2018 між вказаними сторонами укладено договір поставки №818/кт, на виконання умов якого КЛОКВОРК поставлено на ДП сопловий апарат 017.49.5750 -2 шт. згідно акту приймання - передачі ТМЦ від 18.09.2018. Після проходження вхідного контролю вказані ТМЦ були оприбутковані на складі підприємства та відображені у картці складського обліку матеріалів підприємства №4074.
Постачальником були виписані видаткова накладна від 01.11.2018 №К-0111 та належним чином зареєстрована у ЄРПН податкова накладна від 01.11.2018 №1 на загальну суму 1022649,79 грн (в т.ч. ПДВ: 170 441,63 грн).
За поставлені ТМЦ були повністю здійсненні розрахунки у безготівковій формі, згідно платіжного доручення від 21.11.2018 №788 на загальну суму 1022649,79 грн (в т.ч. ПДВ: 170441,63 грн). На вказані ТМЦ Постачальником було надано сертифікат якості вих.43 від 18.09.2018. Факт транспортування ТМЦ підтверджується експрес-накладною перевізника Нова Пошта: від 19.09.2018 №59000364809155.
Також, 04.07.2018 укладено договір поставки №513/кт. На виконання умов вказаного Договору, КЛОКВОРК було поставлено на позивачу сигналізатор помпажа СПТ-88-2,2У -2 шт. згідно акту приймання - передачі ТМЦ від 18.09.2018. Після проходження вхідного контролю вказані ТМЦ були оприбутковані на складі підприємства та відображені у картці складського обліку матеріалів підприємства №1826/3472.Постачальником були виписані видаткова накладна від 28.11.2018 №К-2811 та належним чином зареєстрована у ЄРПН податкова накладна від 28.11.2018 №34 на загальну суму 408700,92 грн (в т.ч. ПДВ: 68 116,82 грн).
За поставлені ТМЦ були повністю здійсненні розрахунки у безготівковій формі, згідно платіжного доручення від 10.12.2018 №1123 на загальну суму 408700,92 грн (в т.ч. ПДВ: 68116,82 грн). На вказані ТМЦ постачальником було надано сертифікат якості Вих.43 від 18.09.2018. Факт транспортування ТМЦ, підтверджується експрес-накладною перевізника Нова Пошта від 19.09.2018 №59000364809155.
Також, на виконання умов вказаного Договору№513/кт КЛОКВОРК було поставлено на ДП сигналізатор помпажа СПТ-88-2,2У - всього -15 шт, 9 шт згідно акту приймання - передачі ТМЦ від 17.03.2018, 4 шт згідно акту приймання - передачі ТМЦ від 19.03.2018 та 2 шт згідно акту приймання - передачі ТМЦ від 08.06.2018. Після проходження вхідного контролю вказані ТМЦ були оприбутковані на складі підприємства та відображені у картці складського обліку матеріалів підприємства №1826/3472.Постачальником виписані видаткова накладна від 23.08.2018 №К-2308 та належним чином зареєстрована у ЄРПН податкова накладна від 23.08.2018 №15 на загальну суму 3065256,90 гр. (в т.ч. ПДВ: 510876,15грн.).
За поставлені ТМЦ були повністю здійсненні розрахунки у безготівковій формі, згідно платіжного доручення від 19.09.2018 №91 на загальну суму 3065256,90 грн (в т.ч. ПДВ: 510876,15грн). На вказані ТМЦ постачальником було надано сертифікати якості Вих. 17/429 від 17.03.2018, Вих. 19/579 від 19.03.2018 та Вих.08/029 від 08.06.2018. факт транспортування ТМЦ, підтверджується експрес-накладними перевізника Нова Пошта: від 19.03.2018 №59000325083753, 20.03.2018 №59000325475847 та 11.06.2018 №59000343318810 (т.7 а.с.62-108).
Щодо контрагента КЛОКВОРК, то ЗМУ в апеляційній скарзі вказано, що на сторінці 24 Акта зазначено, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 6 серпня 2019 року у справі №752/13902/19 (далі – Ухвала суду) (в рамках кримінального провадження №12019100000000597 від 04.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 191 Кримінального кодексу України (далі – КК, кримінальне провадження №12019100000000597 відповідно)) зазначено наступне: в ході оперативної роботи працівниками міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків ДФС України отримано інформацію, що на території м. Києва невстановленими особами придбано та зареєстровано низку суб`єктів господарювання, реквізити яких використовуються для надання неправомірної податкової вигоди підприємствам реального сектора економіки, переведення безготівкових грошових коштів в готівку, розкрадання державних коштів.
За наявною оперативною інформацією КЛОКВОРК разом з невстановленими особами та за попередньою змовою з посадовими особами ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіаком» займаються розкраданням державних коштів шляхом ніби то постачання на ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіаком» (підшипники, антени, електроапаратуру та інше) виробництва Російської федерації, які ввезені на територію України поза митним контролем.
Як встановлено оперативними працівниками міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків ДФС України керівники, головні бухгалтери та засновники наведених «фіктивних» СГД згідно реєстраційних документів, що знаходяться у реєстратора та в органах державної фіскальної служби, зареєстровані та проживають, переважно на території Дніпропетровської, Харківської областей, але згідно інформації з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів ці громадяни зареєстровані та проживають на території АР Крим та на протязі останніх 5-ти років не отримували жодних офіційних доходів навіть в підприємствах, в яких вони ніби то є службовими особами.
Крім того, наведені «фіктивні» підприємства не мають жодного відкритого банківського рахунку, податкову та іншу звітність до контролюючих органів не надають, по суті є «податковими ямами».
Згідно проведеного аналізу отриманих ДП податкових накладних на придбання ТМЦ у КЛОКВОРК не встановленого його придбання КЛОКВОРК, а відбувається підміна товарної групи (обрив ланцюга), що вказує на транзитність операцій КЛОКВОРК, спрямованих на отримання податкової вигоди кінцевим отримувачем.
Щодо наявного кримінального провадження №12019100000000597, то слід зазначити, що наведені дані в Ухвалі суду станом на час апеляційного розгляду справи не підтверджені передбаченим законом судовим рішенням в межах розгляду відповідної кримінальної справи.
Також, не надано доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платника податків (контрагента-постачальника) або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним тощо.
Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування, наявність відомостей щодо кримінальних проваджень, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.
Аналогічні правові висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 5 березня 2012 року у справі №21-421а11 та 22 вересня 2015 року у справі №810/5645/14 та в постановах Верховного Суду від 6 березня 2018 року у справі №2а-9375/11/1370, 13 березня 2018 року у справі №826/13582/13-а, від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17, 13 травня 2021 року у справі 816/586/17.
Суд зазначає, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань.
Наявності вказаних обставин відповідачем в межах розглядуваного спору не доведено
Необхідно зазначити, що єдиними підставами до висновку контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з вказаним контрагентом слугувало те, що за даними податкового органу має місце обрив ланцюга постачання ТМЦ, які були реалізовані ДП його контрагентами, а також відсутність необхідних умов для самостійного виготовлення товару, зокрема матеріально-технічної бази, достатньої чисельності працюючих, наявності в оренді обладнання тощо.
Надаючи правову оцінку таким аргументам контролюючого органу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що наявна у відповідача інформація щодо контрагентів позивача не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів, а доводи відповідача про непідтвердження реальності зазначених господарських операцій з огляду на наведене вище не можуть бути підставою для позбавлення платника (позивача) права на формування податкового кредиту. Відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання ДП незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
У контексті викладеного варто додати, що платник податків при виборі контрагента та в подальшому укладенні з ним договору повинен керуватися, в тому числі, «належною обачністю». Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог  закону  щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Зазначене підтверджується Верховним Судом у постанові від 13 травня 2021 року у справі №0340/1814/18.
З огляду на викладене, оскільки під час судового розгляду справи не встановлено факту узгодженості дій платника податків (позивачем) з недобросовісними постачальником (КЛОКВОРК) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань,наведені вище посилання скаржника щодо нереальності господарських операції між ДП та КЛОКВОРК не підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із у їх взаємній сукупності.
Стосовно відносин ДП з ВК Система, то у матеріалах справи наявні відомості про те, що 05.07.2016 між ДП та ВК Система було укладено договір відповідального зберігання майна №565/1 (далі – Договір №565/1). Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання запчастини для авіаційних двигунів та їх агрегатів (надалі майно) для проведення вхідного контролю (т.7, а.с.44-46).
Згідно з пунктом 1.3 Договору №565/1 закупівля зберігачем майна, що пройшло вхідний контроль та визначене кондиційним здійснюється партіями за окремими договорами:
договір поставки від 27.06.2017 №413/кт. На виконання умов вказаного Договору, ВК Система було поставлено на ДП роликопідшипник 5-272822РЗ - 6шт, згідно акту прийому - передачі від 17.05.2018 №88. Після проходження вхідного контролю вказані ТМЦ були оприбутковані на складі підприємства та відображені у картці складського обліку матеріалів підприємства №215/2275 (т.7, а.с.47-56).
Постачальником були виписані видаткова накладна від 21.05.2018 №РН-017 від 21 травня 2018 року та належним чином зареєстрована у ЄРПН податкова накладна від 21.05.2018 №1 на загальну суму 752400 грн. (в т.ч. ПДВ: 125400 грн.) (т.7, а.с57-58).
За поставлені ТМЦ були повністю здійсненні розрахунки у безготівковій формі, згідно платіжного доручення від 30.05.2018 №1525 на загальну суму 752400 грн. (в т.ч. ПДВ: 125400 грн). Факт транспортування ТМЦ, підтверджується експрес-накладною перевізника Нова Пошта: від 17.05.2018 №59000338299411 (т.7, а.с.60-61).
Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не надано до перевірки сертифікати якості на товар роликопідшипник 5-2728221, то як уже вказано вище, такий документ не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, а тому саме по собі незбереження й ненадання позивачем означених документів не є безперечним доказом відсутності господарської операції.
Згідно пунктами 123.1-123.4 статті 123 ПК встановлено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Розглядаючи вказаний спір суд першої інстанції вірно вказав на те, що відповідні господарські операції з контрагентами спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, як в частині витрат на придбання спірного товару, так і в частині подальшого його використання у своїй діяльності, що не спростовано відповідачем. При цьому, відповідачем як суб`єктом владних повноважень ані в Акті перевірки, ані у наданих до суду поясненнях не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних ППР.
Таким чином, оскаржувані ППР №0005415210, № 0001905209 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено12 липня 2021 року.