П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/512/21	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №10656/03-16 від 30.12.2020р. та №1759/03-16 від 2.03.2021р. про відмову в зарахуванні до загального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи з 10.01.1984р. по 20.12.1995р. прохідником у Шахтопрохідному управлінні №8 тресту «Антрацитшахтобуд» Луганської області;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до загального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 10.01.1984р. по 20.12.1995р. прохідником у Шахтопрохідному управлінні №8 тресту «Антрацитшахтобуд» Луганської області та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на підставі ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до його заяви від 21.12.2020р. №2717, починаючи з 21.12.2020р..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.01.2012р. перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІІ групи загального захворювання відповідно до ст.33 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 9.07.2003р..
21.12.2020р. ОСОБА_1 подав заяву про перерахунок пенсії з відповідними документами: уточнюючу пільгову довідку ВАТ «Антрацитшахтобуд» від 14.12.2020р. за №272 про роботу з повним робочим днем на підземних роботах учнем прохідника підземного з 10.01.1984р. по 1.03.1984р., прохідником підземним з 1.03.1984р. по 20.12.1995р. за списком №1; витяг з наказу №68 від 18.07.1995р. «Про результати атестації робочих» по тресту «Антрацитшахтобуд» шахтопрохідне управління №8; довідку про заробітну плату від 14.12.2020р. №273, видану ВАТ «Антрацитшахтобуд», за періоди роботи з 1991р. по 1995р.; наказ №1 від 10.04.2020р. «Про право підпису» ВАТ «Антрацитшахтобуд» про відсутність на підприємстві посад головного бухгалтера та начальника відділу кадрів та права підпису за них голови правління. Заява зареєстрована за №2717. 
30.12.2020р. Пенсійним фондом було прийнято рішення за №10656/03 про відмову в перерахунку пенсії, через відсутність підстав для здійснення такого перерахунку, оскільки надані довідки суперечать вимогам ст.40 Закону №1058-ІV та п.20 Порядку №637.
На переконання позивача такі дії відповідача є протиправними та порушують право на належний соціальних захист та справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення. 
На підставі зазначеного просив позов задовольнити.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано неправомірним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №10656/03-16 та №1759/03-16 від 2.03.2021р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 21.12.2020р. №2717.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1  від 21.12.2020р. №2717 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області витрати по сплаті судового збору в сумі 454грн.. 
Не погоджуючись із даним судовим рішенням ГУПФ України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не в повній мірі розглянув подану заяву позивача та прийняв рішення без дотримання положень Законів №1058-IV та  1788-ХІІ та Порядку №22-1, Порядку №637, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
Суд також зазначив, що в даній справі відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за поданою заявою ОСОБА_1 від 21.12.2020р., оскільки Пенсійним фондом відповідно до діючого законодавства та нормативно-правових актів належним чином останню не розглянуто.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача на належний йому рівень пенсійного забезпечення є визнання неправомірними та скасування рішень Пенсійного фонду від 30.12.2020р. №10656/03-16, №1759/03-16 від 2.03.2021 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 21.12.2020р. №2717 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 21.12.2020р. та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.01.2012р. перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян №2 (Гола Пристань) ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІІ групи загального захворювання відповідно до ст.33 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. (далі - Закон №1058-ІV).
21.12.2020р. ОСОБА_1 подав заяву про перерахунок пенсії з відповідними документами: уточнюючу пільгову довідку ВАТ «Антрацитшахтобуд» від 14.12.2020р. за №272 про роботу з повним робочим днем на підземних роботах учнем прохідника підземного з 10.01.1984р. по 1.03.1984р., прохідником підземним з 1.03.1984р. по 20.12.1995р. за списком №1; витяг з наказу №68 від 18.07.1995р. «Про результати атестації робочих» по тресту «Антрацитшахтобуд» шахтопрохідне управління №8; довідку про заробітну плату від 14.12.2020р. №273, видану ВАТ «Антрацитшахтобуд», за періоди роботи з 1991р. по 1995р.; наказ №1 від 10.04.2020р. «Про право підпису» ВАТ «Антрацитшахтобуд» про відсутність на підприємстві посад головного бухгалтера та начальника відділу кадрів та права підпису за них голови правління. Заява зареєстрована за №2717. Перелік зазначених поданих позивачем документів до Пенсійного фонду із заявою від 21.12.2020р., відповідачем не заперечується.
30.12.2020р. Пенсійним фондом було прийнято рішення за №10656/03 про розгляд заяви на перерахунок пенсії гр. ОСОБА_1 від 21.12.2020р. (№2717), в якому зазначено про відмову в перерахунку пенсії, через відсутність підстав для здійснення такого перерахунку, оскільки надані довідки суперечать вимогам ст.40 Закону №1058-ІV та п.20 Порядку №637.
Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся в суд із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення пенсійного органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
У відповідності до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Приписами ст.1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058-IV) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Серед принципів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначено в ч.2 ст.7 Закону №1058-IV, а саме, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
В свою чергу, ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. №1788-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, далі – Закон №1788-ХІІ) гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 1 Закону №1788-ХІІ визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом, згідно ст.2 призначаються, зокрема, трудові пенсії, серед яких визначено пенсію по інвалідності.
Право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, мають, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України (п а) абз.1 ст.3 Закону №1788-ХІІ).
Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (ст. 6 Закону №1788-ХІІ).
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ст.7 Закону №1788-ХІІ).
Таким чином, положення Законів №1058-IV та №1788-ХІІ визначають право людини на пенсію, її нарахування та виплату, а також передбачає підстави набуття права вибору виду пенсії та підстави для здійснення її перерахунку. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії у спірних рішеннях зазначено перебування підприємства ВАТ «Антрацитшахтобуд» на непідконтрольній Україні території, у зв`язку з чим провести перевірку обґрунтованості видачі уточнюючої (пільгової) довідки №272 від 14.12.2020р., яка не відповідає вимогам додатку №5, так як підписана однією особою, в особі голови правління ВАТ «Антрацитшахтобуд», та дійсності довідки про заробітну плату №273 від 14.12.2020р., не має можливості відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV. Також Управлінням було вказано, що надані до пенсійної справи довідки суперечать вимогам ст. 40 Закону №1058-ІV та п.20 Порядку № 637.
Таким чином, в основу відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у спірних рішеннях покладено неможливість проведення належної перевірки обґрунтованості наданих довідок від 14.12.2020р. №272 та №273 та зазначених у них відомостях про період роботи та розмір заробітної плати, через перебування підприємства ВАТ «Антрацитшахтобуд» на непідконтрольній Україні території.  
Так, відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. №1207-VII (далі - Закон №1207-VII) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014р. 
Частинами 1 та 2 ст.4 Закону №1207-VII передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина, правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Положеннями ч.ч.1-3 ст.9 Закону №1207-VII визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
За змістом ч.1 ст.17 Закону №1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Статтею 18 Закону №1207-VII передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду справи, відповідачем по справі не надано жодних доказів здійснення належної перевірки отриманих від позивача документів від ВАТ «Антрацитшахтобуд». 
В той же час, судовою колегією встановлено з матеріалів справи, позивачем до заяви про перерахунок пенсії було надано: уточнюючу пільгову довідку ВАТ «Антрацитшахтобуд» від 14.12.2020р. за №272 про роботу з повним робочим днем на підземних роботах учнем прохідника підземного з 10.01.1984р. по 1.03.1984р., прохідником підземним з 1.03.1984р. по 20.12.1995р. за списком №1; витяг з наказу №68 від 18.07.1995р. «Про результати атестації робочих» по тресту «Антрацитшахтобуд» шахтопрохідне управління №8; довідку про заробітну плату від 14.12.2020р. № 273, видану ВАТ «Антрацитшахтобуд», за періоди роботи з 1991р. по 1995р.;          наказ №1 від 10.04.2020р. «Про право підпису» ВАТ «Антрацитшахтобуд» про відсутність на підприємстві посад головного бухгалтера та начальника відділу кадрів та права підпису за них голови правління.
Разом з тим, в апеляційній скарзі ПФУ посилається на те, що згідно листа управління ПФУ в м.Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області за №161/02-12 від 9.01.2014р., повідомленням голови правління ВАТ "Антрацитшахтобут" Карпова С.Я. зазначено, що довідки про пільговий стаж та заробітну плату ОСОБА_1 підприємством на надавались. Згідно документів, які знаходяться на зберіганні в архіві ВАТ "Антрацитшахтобут" ОСОБА_1 у період з 10.01.1984р. по 20.12.1995р. не значиться. 
Між тим, згідно матеріалів справи позивачем до заяви від 21.12.2020р. надано довідки №273 від 14.12.2020р. про розмір заробітної плати за період з 1991 по 1995 рр. за підписом голови правління Карпова С.Я.(а.с.11), з відповідною печаткою підприємства, який за твердження представника відповідача є діючим головою правління ВАТ “Антрацитшахтобуд”, у зв`язку з чим у суду виникають сумніви у достовірності наявного у справі листа ОСОБА_2 щодо повноважень ОСОБА_3 , як бувшого голови підприємства, що видав довідки гром. ОСОБА_1 №55 від 10.05.2011р. та №56 та пільгову довідку від 4.05.2011 б/н (лист від 13.12.2013р. вих. №442), оскільки до заяви від 21.12.2020р. подано довідку (№273), яка саме підтверджує нараховану заробітну плату гром. ОСОБА_1 за період з 1.01.1991р. грудень 1995р.(а.с.15), включно, який також видав довідку №272 від 14.12.2020 щодо підтвердження періоду роботи з 10.01.1984р. по 20.12.1995р. гром. ОСОБА_1 на підприємства ВАТ “Аентрацитшахтобуд” та інші документи, перелік яких представник відповідача не заперечує. 
Враховуючи вищезазначене, суд вважає необґрунтованою позицію Пенсійного фонду, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Також, матеріали справи не містять та відповідачем не доведено підтвердження факту вчинення ним усіх необхідних дій під час подання ОСОБА_1 заяви про переведення з одного виду пенсії на інший від 21.12.2020р..
Крім того, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що записи в трудовій книжці, її оформлення чи то російською мовою, чи відсутність у ній певних записів, не має нести негативних наслідків для особи, якої стосується дана трудова книжка, оскільки відповідальність за її ведення несе підприємство, з яким перебувала особа в трудових відносинах. Щодо зауважень в трудовій книжці, представник відповідача належних та допустимих доказів до суду не надано.
З огляду на вищевикладене, відмова відповідача у перерахунку пенсії гр. ОСОБА_1 за поданою заявою від 21.12.2020, з підстав, викладених в рішеннях 30.12.2020 № 10656/03-16, № 1759/03-16 від 02.03.2021, є протиправною, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Згідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області – залишити без задоволення.
          Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021р. – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                                                                        
                       Судді:                                                                                  А.В. Крусян                                        

                                                                                                   О.В. Яковлєв