ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/7271/20                Головуючий суддя І інстанції Сілантьєва Е. Є.
Провадження № 33/818/966/21        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

ПО С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
/ по справі про адміністративне правопорушення /

30 червня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Іщенко К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 , - 
в с т а н о в и в:
       Постановою суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року                        
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, згідно протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 
- визнановинним у скоєнніадміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на ньогонакладеноадміністративнестягнення у виді штрафу у розмірі600 неоподаткованихмінімумівдоходівгромадян, щоскладає10 200 грн. з позбавленням права керуваннятранспортнимизасобамистроком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнутосудовийзбір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановоювстановлено, що 25 листопада 2020 року, приблизно 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «HYUNDAI Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Полєжаєва, 26 в м. Харків з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, порушення координації рухів зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП ХОР ОНД за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26 у присутності двох свідків у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись з ОСОБА_2   подав апеляційнускаргу, в якій проситьскасувати постанову суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року, а провадження у справізакрити у зв`язку з відсутністюв його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає,  що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що свою вину у вчиненні вказаного адміністртаивного правопорушення не визнає, а протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог КУпАП, оскільки в протколі відсутня і не вказана його думка про те, чи погоджується він з протоколом або ні, а також те, що складався не у присутності свідків. Зазначає, що він не керував транспортним засобом, а рухався пішки, отже вважає, що відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Крім того зазначає, що працівники поліції вказали у протоколі про те, що він нібито знаходився у стані наркотичного сп`яніння, однак в матеріалах справи відстуні дані, які б підтвердили цей факт. Вважає, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іщенко К.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідновимогст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         
При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №107230 від 25.11.2020 (а.с. 1), пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 2,3), рапорт інспектора взводу №2 роти№4 батальйону №4 УПП в Х/о лейтенанта Кушнір Є.Ю. (а.с.4), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.11.2020 (а.с. 5).
 
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HYUNDAI Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Полєжаєва, 26 в м. Харків з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, порушення координації рухів зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП ХОР ОНД за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26 у присутності двох свідків у встановленому законом порядку відмовився. 
Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 25.11.2020 року ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченко, 26 (а.с.2,3).
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом, а також інспектор поліції Смирнов Г.Є., який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , але останні не з`явились за судовим викликом. Відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не з`явилися до поштового відділення для отримання судових повісток в судові засідання, призначені на 02.06.2021 року на 11.30 год. та на 30.06.2021 р. на 11.30 год. (а.с. 49,50; 65,66). Згідно зворотніх повідомлень інспектор поліції ОСОБА_5 отримав судові повістки в судові засідання призначені на 02.06.2021 року на 11.30 год. та на 30.06.2021 р. на 11.30 год., однак в судові засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив (а.с. 52, 64). 
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що 25.11.2020 року працівники поліції дійсно запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан перебування у наркотичному стані у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД,  у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак ОСОБА_1 відмовився.
Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що його зупинили не патрульні поліцейські, а працівники поліції у цивільному одязі, коли вони йшли з дівчиною до магазину, тобто він був пішоходом. Орендований ним автомобіль «HYUNDAI Sonata» на момент його зупинки знаходився в 500 метрах біля приватного будинку. Коли приїхали патрульні поліцейські, вони почали спілкуватися та перевіряти речі без дозволу, один з них привіз свідків і вже тоді включив нагрудну камеру. Вважає, що працівники поліції діяли незаконно, але до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України він не звертався, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржував. 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Іщенко К.Ю. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги та зазначив, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 коли він був пішоходом, отже вважає дії працівників поліції незаконними, однак їх дії вони не оскаржували. Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року також вважає незаконною і просить її скасувати.
Отже, твердження апелянта та його захисника адвоката Іщенко К.Ю., щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
       З огляду на викладене, відсутні процесуальні та правові підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом є такими, що не відповідають дійсності та суд ставиться до них критично, оскільки факт керування транспортним засобом підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення та відомостями з рапорту інспектора взводу №2 роти№4 батальйону №4 УПП в Х/о лейтенанта ОСОБА_6 , а факт відмови від проходження огляду в медичному закладі КНП «ХОР ОНД» у лікаря нарколога чітко зафіксований на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (а.с.7).
 
Поряд з цим, належить врахувати пояснення   ОСОБА_1  про те, що він отримав посвідчення водія  внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України,  зміст п.2.5 ПДР України він знає, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП
При цьому, належить врахувати, що огляд на стан сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.
Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
       Поряд з цим, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
       Огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у закладі охорони здоров`я.
       Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.
       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів зіниці очей не реагують на світло.
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
       З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .
       Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 25 листопада 2020 року, приблизно 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «HYUNDAI Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Полєжаєва, 26 в м. Харків з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП ХОР ОНД за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26 у присутності двох свідків у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
       Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
       Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10 200грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков