ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року 
м. Чернівці
справа № 725/3028/21
провадження 822/870/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Половінкіної Н.Ю., Перепелюк І.Б.,
за участю секретаря Герман Я.І.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області,
апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 липня 2021 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Войтун О.Б.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання відшкодувати кошти, витрачені на придбання виробів медичного призначення за час стаціонарного лікування.
Позов обгрунтовано тим, що позивач з 16 березня 2018 року працює на посаді начальника відділу організації матеріально-технічного забезпечення Чернівецького обласного центру зайнятості. 30 жовтня 2019 року, під час виконання ним своїх трудових обов`язків, стався нещасний випадок, який відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку від 21 листопада 2019 року визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.
Внаслідок даного нещасного випадку позивач був травмований та госпіталізований до обласної комунальної установи «Лікарня швидкої медичної допомоги», де йому було встановлено діагноз - закритий компресійно-скалковий перелом тіла і поперекового хребця. Завдана травма потребувала оперативного втручання та здійснення транспедикулярної фіксації сегментів хребта, для чого необхідно було придбати відповідний набір імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація). Вказаний набір імплантів було замовлено та придбано у приватного підприємця ОСОБА_2 за ціною 18 800 гривень.
У зв`язку з отриманою виробничою травмою, ОСОБА_1 звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області за відшкодуванням понесених витрат на лікування, частина яких йому була відшкодована, але вартість придбаного набору імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація) позивачу не відшкодували у зв`язку з тим, що ці витрати були здійснені його дружиною, а не особисто ним.
Просить суд встановити факт придбання набору імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація) придбаних у приватного підприємця ОСОБА_2 та оплачених згідно з рахунком № 508 від 4 листопада 2019 року та квитанції № 1772-6654-1432-0394 від 8 листопада 2019 року на суму 18 800,00 гривень, а також зобов`язати Чернівецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , коштів, витрачених на придбання набору імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація) на суму 18 800 гривень; вирішити питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 липня 2021 року позов ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання відшкодувати кошти, витрачені на придбання виробів медичного призначення за час стаціонарного лікування задоволено.
Встановлено факт придбання ОСОБА_1 набору імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація) у приватного підприємця ОСОБА_2 та оплачених згідно з рахунком №508 від 04 листопада 2019 року та квитанції №1772-6654-1432-0394 від 08 листопада 2019 року на суму 18 800 гривень, отриманих відповідно до видаткової накладної б/н від 01 листопада 2019 року.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 коштів витрачених на придбання набору імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація) придбаних у приватного підприємця ОСОБА_2 , на суму 18 800 гривень. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Суд першої інстанції виходив з того, що оплачені дружиною позивача імпланти були придбані за спільні кошти подружжя та в інтересах ОСОБА_1 , оскільки він перебував у безпорадному стані, отже витрати на їх придбання фактично поніс ОСОБА_1 . 
Крім того, суд зазначив, що відсутні підстави за наявності яких Фонд відмовляє у страхових виплатах, передбачених ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ст.60,61 СК України, оскільки вони не регулюють спірних правовідносин. 
Також вказує на те, що ОСОБА_1 відмовлено у виплаті витрат на лікування у зв`язку з тим, що останній не подав документів, які б підтверджували його витрати, а тому вимога про нарахування та виплату коштів, витрачених на придбання набору імплантів є передчасною. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Посилається на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_1 , працюючи на посаді начальника відділу організації матеріально-технічного забезпечення Чернівецького обласного центру зайнятості, 30 жовтня 2019 року, під час виконання ним своїх трудових обов`язків, в період відрядження до м. Заставна, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. 
Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку від 21 листопада 2019 року, нещасний випадок, який стався 30 жовтня 2019 року, визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач був травмований та госпіталізований до обласної комунальної установи «Лікарня швидкої медичної допомоги», де йому було встановлено діагноз - закритий компресійно-скалковий перелом тіла І поперекового хребця. 
Лікування ОСОБА_1 потребувало проведення оперативного втручання та здійснення транспедикулярної фіксації сегментів хребта, для чого було придбано у приватного підприємця ОСОБА_2 набір імплантів для проведення оперативного втручання, а його вартість склала 18 800 грн. 
01 листопада 2019 року, згідно з видатковою накладною б/н, ОСОБА_1 отримав медичне обладнання та в цей же день йому була проведена операція з транспедикулярній фіксації сегментів хребта.
Відповідно до дублікату квитанції №0.0.1516941118.1 від 08 листопада 2019 року, оплату за наданий набір імплантів у сумі 18 800 гривень було проведено дружиною позивача ОСОБА_3 . 
Відповідно до копії довідки МСЕК Серія 12ААБ №856706, 22 червня 2020 року ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності – трудове каліцтво. 
Чернівецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області листами від 18 вересня 2020 року №22.01.-14-806 та 07 жовтня 2020 року №22-01-14-893 відмовило у виплаті витрат на придбання імплантів у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не поніс витрати на його придбання, а ОСОБА_3 не є його законним представником.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області були відсутні підстави, передбачені ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», для відмови позивачу у страхових виплатах. 
Водночас суд зазначив, що оскільки ОСОБА_1 перебував у безпорадному стані, отже оплачені його дружиною витрати на придбання імплантів були здійснені в інтересах ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд погоджується з указаними висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати складаються зокрема із страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Частиною 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого. Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування. Витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість.
Згідно акта від 22 листопада 2019 року розслідування нещасного випадку травмування начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Чернівецького обласного центру зайнятості, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом /а.с.15/. 
З довідки до акта огляду МСЕК вбачається, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом /а.с.19/.
Отже, позивач має право на отримання відшкодування витрат на лікування та придбанні медичних препаратів, як потерпіла особа, яка потребує реабілітації та лікування за рахунок страхових коштів.
Проте, ОСОБА_1 було відмовлено Чернівецьким міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області у виплаті витрат на придбання імплантів у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не поніс витрати на його придбання, а ОСОБА_3 не є його законним представником.
Порядок забезпечення потерпілих лікарськими засобами, виробами медичного призначення, детально визначено Положенням про організацію лікування, медичної реабілітації, затвердженого постановою № 18 Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.06.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2010 року за № 489/17784 (далі - Положення).
Згідно п. 2 розділу 1 встановлено, що фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітацію, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення здійснюється за прямими наслідками страхового випадку виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду відповідно до укладених договорів із аптечними закладами (постачальниками, виробниками), санаторно-курортними, реабілітаційними закладами (відділеннями), закладами охорони здоров`я державної та/або комунальної форм власності за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.
Пунктом 2 Розділу 2 Положення, визначено порядок призначення та забезпечення потерпілих лікарськими засобами, виробами медичного призначення, та встановлено, що для взяття на облік потерпілий (законний представник потерпілого) повинен подати до робочих органів виконавчої дирекції Фонду такі документи: а) заяву; б) копію висновку медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про потребу у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення; в) копію індивідуальної програми реабілітації, затверджену МСЕК (у разі наявності); г) перелік необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначений лікарсько-консультативною комісією (далі - ЛКК) закладу охорони здоров`я (поновлюється під час кожного призначення ліків, але не рідше одного разу на рік); ґ) виписку з медичної карти амбулаторного хворого (поновлюється щороку).
Пунктом 4,5 розділу 2 Положення встановлено, що підставою для фінансування витрат на лікарські засоби, вироби медичного призначення є висновок МСЕК про потребу потерпілого у такій допомозі. Фінансуванню підлягають витрати у разі надання потерпілим амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги (у тому числі після надання стаціонарної допомоги, медичної реабілітації) у поліклініці, вдома, в денних стаціонарах згідно з переліком необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначеним ЛКК закладу охорони здоров`я.
Пунктом 7 розділу 2 Положення встановлено, що у разі самостійного придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, виробів медичного призначення в аптечних закладах (постачальників, виробників), з якими укладено договори, за умови перебування потерпілого на обліку та на підставі оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати.
Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР „ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " із змінами та доповненнями (далі - Закон), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані видавати особі, яка отримує послугу, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
Згідно зі ст. 2 Закону розрахунковий документ - це документ установленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), який підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
На підтвердження понесення витрат на придбання набору імплантів для остеосинтезу хребта, позивачем надано до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області видаткову накладну від 1 листопада 2019 року, рахунок №508 виписані на ім`я ОСОБА_1 , квитанцію № 1772-6654-1432-0394 від 8 листопада 2019 року на суму 18 800,00 грн із зазначенням призначення платежу – за набір імплантів для остеосинтезу хребта, згідно рах.№508 від 04 листопада 2019 року, для ОСОБА_1 , відправник коштів ОСОБА_3 /а.с.20-22/.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.77, ч.1 ст.80 ЦПК України).
У цій справі встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок отриманої травми пов`язаної з виробництвом, знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології з 30 жовтня 2019 року по 20 листопада 2019 року, з діагнозом – закритий скалковий компресійний перелом тіла LI хребця. 
01 листопада 2019 року ОСОБА_1 було проведено оперативне лікування – транспедикулярну фіксацію ThXII-LII сегментів, набір імплантів для якого було придбано дружиною хворого ОСОБА_3 /а.с.50/.
У вказаний період ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні та враховуючи ступінь отриманої травми перебував у безпорадному стані, що на думку суду і підтверджує оплату набору імплантів для транспедикулярної фіксації ThXII-LII сегментів хребця, його дружиною ОСОБА_3 .
Отже, суд першої інстанції, з яким погоджується й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що надані позивачем письмові докази є такими, що підтверджують факт придбання ОСОБА_3 даних імплантів в інтересах ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим, враховуючи, що відповідач заперечує право ОСОБА_1 на отримання відшкодування вартості придбання набору імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація) в сумі 18 800,00 гривень за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, вимога про встановлення факту придбання набору імплантів для остеосинтезу хребта (транспедикулярна фіксація) та зобов`язання відшкодувати вказані кошти у судовому порядку є правомірною. 
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
При цьому, помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положення статей 60, 61 СК України, на суть прийнятого рішення не впливає.
Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що вимога про нарахування та виплату коштів, витрачених на придбання набору імплантів є передчасною, оскільки як вбачається з листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області від 18 вересня 2020 року, Фондом відмовлено у відшкодуванні зазначених коштів як ОСОБА_1 , так і його дружині ОСОБА_3 . 
За таких обставин, звернення  ОСОБА_1 до суду з даним позовом не може вважатися передчасним.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс судові витрати в розмірі 2500 гривень на оплату професійної правничої допомоги за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, яка була йому надана адвокатом Дубець О.С., що підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 01 вересня 2021 року, квитанцією № б/н від 01 вересня 2021 року.
Враховуючи наведене, слід стягнути з апелянта на користь ОСОБА_1 2500 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 липня 2021 року залишити без змін. 
Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 26 вересня 2021 року.
Головуючий                                                 М.І. Кулянда 
Судді:                                                          Н.Ю. Половінкіна 
                                                               І.Б. Перепелюк