ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 р. 	Справа № 480/9170/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 02.04.21  по справі № 480/9170/20
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                       
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити  дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.11.2020 №959240178750 щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 12.11.2020 про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати зазначеної в довідці Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 №21-881вих-20;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 11.09.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з розрахунку 90 відсотків від загальної суми складових місячної (чинної) заробітної плати, яка визначена у довідці Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 №21-881вих-20, без обмеження її максимального розміру та без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, з урахуванням раніше проведених виплат, без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2003 році позивач набув право на пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. У листопаді 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 №21-881вих-20. Листом від 11.12.2020 відповідач повідомив позивача, що йому здійснено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 60% від заробітної плати, а також обмежено 10 прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними з тих підстав, що оскільки він набув право на пенсію за ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991, у розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру, то прийняті в подальшому зміни законодавства щодо зменшення розміру % пенсії від заробітної плати та встановлення максимальних обмежень, не може бути до нього застосовано.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 90 відсотків до 60 відсотків від місячної (чинної) заробітної плати при перерахунку розміру пенсії з 01.10.2020 на підставі довідки про заробітну плату Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 № 21-881 вих-20.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 №21-881 вих-20, з 01.10.2020, із розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 420 грн 40 коп. 
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно з довідкою Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 №21-881 вих-20, відповідно до вимог ч. 20 ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" в первинній редакції, починаючи з 01.10.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 №21-881 вих-20 про заробітну плату, без обмеження граничного розміру пенсії.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Сумським окружним адміністративним судом при винесенні рішення від 02 квітня 2021 року, стосовно обмеження пенсії максимальним розміром, допущено: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 2003 року отримує пенсію за вислугу років, яка   призначена відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.
За заявою позивача, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-Р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) Сумською обласною прокуратурою видано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 05.11.2020 № 21-881 вих-20.
12.11.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вказаної довідки.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.11.2020 №959240178750 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 05.11.2020 №21-881 вих-20, виданої Сумською обласною прокуратурою, оскільки розмір пенсії в результаті перерахунку зменшується до 17120,00 грн.
У вказаному рішенні також зазначено, що відповідно до пункту 13.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" максимальний розмір пенсії призначеної на умовах Закону України "Про прокуратуру" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Починаючи з 01.07.2020 максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", становить 17120,00 грн.
Станом на 01.10.2020 розмір пенсії позивача складає 19592,00 грн, тому підстави для проведення перерахунку відсутні.
У подальшому, позивач отримав листа від 11.12.2020, у якому ГУ ПФУ в Сумській області повідомило позивача, що за результатами опрацювання його заяви проведений розрахунок розміру пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 № 21-881 вих-20 з 01.10.2020 (далі - довідка № 21-881 вих-20) та встановлено, що розмір його пенсії, обчислений з урахуванням пункту 2 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1698-ІХ (далі - Закон № 1698-ІХ) з 01.10.2020 складає 50083,60 грн (60% від розміру заробітної плати).
Проте, частиною 15 статті 86 Закону № 1698-ІХ передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень; додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму визначається при прийнятті Державного бюджету України на відповідний рік. Так, його показник з 01.07.2020 становив 1712,00 грн, а з 01.12.2020 становить 1769,00 грн.
Відповідно, розмір пенсії позивача, обчисленої згідно з довідкою від 05.11.2020 № 21-881 вих-20, до виплати не може перевищувати з 01.10.2020 - 17120,00 грн, а з 01.12.2020 - 17690,00 грн.
Разом з тим, розмір пенсії, що виплачується позивачу з урахуванням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі 480/1779/19 без обмеження граничного розміру, становить 19592,00 грн.
Таким чином, здійснювати перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату № 21-881 вих-20 недоцільно.
Підстави для перерахунку пенсії позивачу за умов, викладених у зверненні, відсутні, оскільки, зобов`язання щодо обчислення пенсії у розмірі 90% від розміру заробітної плати та її виплату без обмеження граничного розміру визначені у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі 480/1779/19, згідно з яким пенсія у розмірі 90% перераховується на підставі оновленої довідки прокуратури Сумської обласної від 22.11.2018 № 18-573 вих-18.
Таким чином, при проведенні перерахунку розміру пенсії згідно з довідкою №21-881 вих-20 її розрахунок проведений з урахуванням пункту 2 статті 86 Закону № 1698-ІХ.
Не погодившись із відмовою відповідача у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача та необхідності зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок  пенсії за вислугу років на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 05.11.2020 №21-881 вих-20, з 01.10.2020, із розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати. Відмовляючи у задоволенні вимог позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача законних підстав для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Так, на час призначення позивачу пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII.
          Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
          Згідно з ч.14 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
          Вказане обмеження виплати пенсії максимальним її розміром встановлено Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року та прийнятий з метою визначення заходів подальшого реформування пенсійної системи та збалансування солідарної системи пенсійного страхування.
          Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
          Як встановлено пунктом 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (до 1 жовтня 2011 року).
          Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII замінено чотирма частинами такого змісту, зокрема: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим частини шістнадцяту - двадцяту вважати відповідно частинами дев`ятнадцятою - двадцять третьою".
          Крім того, 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.
          Відтак, ч.18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, на час проведення перерахунку пенсії позивачу втратила чинність з набранням чинності Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, а тому до спірних правовідносин не застосовується.
          Водночас, відповідно до абз. 6 ч.15 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
          Колегія суддів звертає увагу, що норма абз. 6 ч.15 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" не визнавалася Конституційним Судом України  такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), отже є чинною і підлягає виконанню. 
          Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 28.10.2020 по справі №686/2428/16-а. 
          Згідно з ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Отже, на момент проведення перерахунку пенсії позивача вказаною вище нормою  встановлювалося обмеження розміру виплачуваної пенсії, ця норма законодавства неконституційною не визнавалась, є чинною та обов`язковою до виконання органами Пенсійного фонду України.
          Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 03.06.2021 по справі №359/3736/17. 
          З урахуванням наведеного вище, колегія суддів  приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом №1697-VII. Вказані висновки підтверджуються постановами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 420/8982/20, від 31.03.2021 № 540/3192/20 та постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 по справі № 127/4267/17, від 15.03.2021 по справі № 580/4576/20, від 18.03.2021 по справі № 640/18988/20. Однак, колегія суддів зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України). 
Доводи скаржника про те, що Сумським окружним адміністративним судом при винесенні рішення від 02 квітня 2021 року, стосовно обмеження пенсії максимальним розміром, допущено: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції у відповідній частині, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень позивача, які не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи.
          Щодо посилання скаржника на приписи ч. 3 ст.22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, то колегія суддів зазначає, що в даному випадку відповідні положення законів (абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру") не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
          Стосовно доводів скаржника на те, що він має обґрунтовані і законні сподівання на отримання майна, у розумінні норм міжнародного права, тобто має інтерес, який по суті, захищається ст. 1 Першого Протоколу Конвенції,  то колегія суддів зазначає у справі   "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26 червня 2014 року, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу Конвенції. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя – наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.
          Окрім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції і дійшов висновку про відсутність втручання у право заявника на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.
          Крім того, принцип обґрунтованого очікування не може заперечувати право держав змінювати своє законодавство.
          Отже, з урахуванням наведеного вище, враховуючи обставини даної справи, не вбачається факту втручання держави у право позивача на мирне володіння майном.
          Крім того, щодо посилання скаржника на певні правові позиції Європейського суду, то колегія суддів, то з огляду на зазначені висновки суду апеляційної інстанції у даній справі,  дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не суперечить зазначеним скаржником правовим позиціям вказаного суду. 
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Частиною 1 ст. 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
          Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду. 
          Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 по справі № 480/9170/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова