Ухвала
 
17 серпня 2021року
м. Київ
 
справа № 502/386/18
провадження № 61-4754св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Коротенка Є. В., 
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд цивільної справи за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України на постанову Одеського апеляційного суду                  від 07 жовтня 2020 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 (Ізмаїльський прикордонний загін) Державної прикордонної служби України (далі – ВЧ НОМЕР_1 ) звернулася до суду              з позовом, у якому просила виселити  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3                    з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
 
Кілійський районний суд Одеської області рішенням від 23 жовтня 2019 року позов задовольнив. Виселив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання житлового приміщення. 
 
Одеський апеляційний суд постановою від 07 жовтня 2020 року рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
 
У касаційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року та залишити в силі рішення Кілійського районного суду Одеської області                           від 23 жовтня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
15 червня 2021 року справа № 502/386/18 надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;               2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції               в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно             з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті                34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402, Верховний Суд              у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 (Ізмаїльський прикордонний загін) Державної прикордонної служби України на постанову Одеського апеляційного суду                  від 07 жовтня 2020 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії                з п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	В. М. Коротун	
 	 	
 	Є. В. Коротенко