ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року	Львів	Справа № 300/2791/21 пров. № А/857/14509/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,
за участю секретаря судового засідання Гром І.В.
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 14 липня 2021 року про закриття провадження у справі № 300/2791/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
суддя в 1-й інстанції Панікар І.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення  не зазначено,-

                                                         В С Т А Н О В И В:

10.06.2021 року ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі – відповідач, ГУПФУ в Івано-Франківській області) та просив визнати протиправними дії ГУПФУ в Івано-Франківській області щодо перерахунку з 01.04.2019 пенсії, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі № 300/429/21-а, в розмірі 70% суми грошового забезпечення з обмеженням загального розміру пенсії максимальним розміром. Зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області здійснити, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі № 300/429/21-а, з 01.04.2019 перерахунок та виплату його пенсії з розміру 89% грошового забезпечення, без обмеження її загального розміру максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 право звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку статтей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою щодо виконання судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі № 300/429/21.

Не погодившись із ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Зазначає про те, що предметом розгляду у даній справі є перевірка правомірності здійсненого з 01.04.2019 обчислення перерахунку та виплати йому пенсії з обмеженням її загального розміру максимальним розміром та в розмірі 70 % саме того грошового забезпечення, який зобов`язано врахувати при обчисленні спірного перерахунку рішенням суду у справі № 300/429/21 на підставі довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 за № 5402- 539/5416.
Рішення суду у справі № 300/429/21 не містить іншого жодного зобов`язального змісту, ніж зобов`язання Управління здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до вищезазначеної довідки, а тому здійснення Управлінням перерахунку моєї пенсії з 01.04.2019 з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення та з обмеженням її максимального розміру не є виконанням зобов`язального змісту рішення суду у справі № 300/429/21. Тобто такий перерахунок пенсії не стосуються порядку виконання судового рішення у справі № 300/429/21, як це помилково вважає суд першої інстанції.
Звертає увагу на те, що на час його звернення до суду у справі № 300/429/21, спору між позивачем та відповідачем щодо відсоткового розміру пенсії та обмеження її загального розміру максимальним розміром при майбутньому перерахунку пенсії з 01.04.2019 не існувало. Крім того, зі змісту вказаного судового рішення видно, що ним не оскаржувались рішення, дії чи бездіяльність Управління щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року з обмеженням її максимального розміру та з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд враховує межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі № 300/429/21 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні з 01.04.2019 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 року згідно наданої довідки управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 року за № 5402-539/5416. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 року відповідно до довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 року за № 5402-539/5416, з урахуванням проведених платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Вказане судове рішення набрало законної сили – 30.04.2021 року.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі № 300/429/21, Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 ..

Зі змісту адміністративного позову, який подано позивачем 10.06.2021 встановлюється, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року у справі № 300/429/21, оскільки позивач вважає, що відповідач протиправно здійснив з 01.04.2019 обчислення перерахунку та виплату йому пенсії з обмеженням її загального розміру максимальним розміром та в розмірі 70 % саме того грошового забезпечення, який зобов`язано врахувати при обчисленні спірного перерахунку рішенням суду у справі № 300/429/21 на підставі довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 за № 5402- 539/5416.

Закриваючи провадження у справі № 300/2791/21, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги у цій справі стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Оцінюючи викладене у сукупності, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Статтею 382 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
У частині першій статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що процесуальним законодавством регламентовано порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
При цьому, саме наведені вище норми адміністративного процесуального законодавства, зокрема ст.ст. 382, 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.
Водночас, наявність у КАС України таких спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Тобто, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, визначеному КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, оскільки судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17, від 23.09.2020 року у справі №760/3142/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для застосування судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи.

При цьому, апеляційний суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.  

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що наявність правових підстав для здійснення з 01.04.2019 саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 року відповідно до довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 за № 5402-539/5416, було предметом судового розгляду в іншій справі № 300/429/21, в якій судовим рішенням, що набрало законної сили було встановлено наявність у позивача права на відповідній перерахунок його пенсії та зобов`язано відповідача здійснити такий перерахунок з 01.04.2019 відповідно до довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 за № 5402-539/5416.
При цьому, вказане судове рішенням не містить зобов`язального змісту щодо здійснення відповідачем перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 89% грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром. 
Тож, фактично, позов в цій справі був поданий позивачем у зв`язку з тим, що він не погоджується з відсотковим розміром грошового забезпечення під час перерахунку пенсії, оскільки такий визначений у розмірі 70%, що суперечить встановленим обставинам у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі № 809/722/18-а де визначено його право на отримання пенсії в розмірі 89% грошового забезпечення, а також те, що на виконання рішення у справі № 300/429/21 відповідач здійснюючи перерахунок пенсії з 01.04.2019 відповідно до довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 за № 5402-539/5416 протиправно обмежив розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що фактично спір виник між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у вказаній справі, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Враховуючи викладене, судова колегія зазначає, що звернувшись з новим позовом у цій справі позивач обрав неправильний спосіб захисту.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи апелянта були перевірені та проаналізовані судом, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС України (в чинній редакції) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 241, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 14 липня 2021 року про закриття провадження у справі № 300/2791/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 20 вересня 2021 року