Справа № 760/2818/21                                                                                              Головуючий в суді І інстанції Калініченко О.Б.
Провадження № 33/824/2996/2021                                                                            Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року в адміністративній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) винною у порушенні митних правил на підставі ст. 471 МК України, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1700, 00 грн., а також стягнуто 454, 00 грн. судових витрат. Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0040/10000/21 від 14 січня 2021 року грошові кошти в сумі 41 850 доларів США повернуто  ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції виходив з того, що 14 січня 2020 року о 08 год. 15 хв. ОСОБА_1 , по прильоту з ОАЕ до України, пройшла для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», і для проходження митного контролю обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», однак переміщувала через митний кордон України 54 017 доларів США, що знаходились в одному з відділень рюкзака пасажирки (ручна поклажа), без ознак приховування, декларацію не заповнювала, чим порушила порядок проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю і вчинила адміністративне правопорушення за ст. 471 МК України, та з огляду на те, що грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_1 та значною сумою, та за відсутності доказів вчинення умисних дій щодо уникнення митного контролю, заподіяння негативних наслідків державі у виді майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі 1700, 00 грн. без конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, оскільки держава не зазнала жодних збитків внаслідок недекларування грошових коштів.
Не погоджуючись із цією постановою, представник Київської митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу, в якій просить її в частині повернення ОСОБА_1 41 850, 00 дол. США - скасувати та прийняти у цій частині нову постанову про застосування до неї конфіскацію цих обмежених товарів.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує те, що місцевий суд безпідставно не застосував конфіскацію грошових коштів, оскільки законодавством встановлена конфіскація безпосереднього предмету правопорушення як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення митних правил, і така конфіскація є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства. 
У свою чергу, представник ОСОБА_1 подав клопотання, в якій просив закрити провадження у адміністративній справи на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків для притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 38 КУпАП.
Постанова суду першої інстанції у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення штрафу не оскаржена, тому в цій частині не є предметом перегляду суду апеляційної інстанції. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Зі змісту протоколу про порушення митних правил № 0040/10000/21 від 14.01.2021 року вбачається, що 14.01.2020 року о 08 год. 15 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступила громадянка України ОСОБА_1 , що прибула до України з ОАЕ, м. Дубай, авіарейсом PS374, авіакомпанії «МАУ», яка для проходження митного контролю своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення.
При усному опитуванні ОСОБА_1 на запитання співробітників митниці повідомила, що переміщує через митний кордон України приблизно 54 000 доларів США, в службовому приміщенні митниці громадянкою було видано готівку в розмірі 54 017 доларів США, що знаходились в одному з відділень рюкзака пасажирки (ручна поклажа), без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_1 , вся валюта належала їй особисто.
З виявленої суми готівки громадянці було пропущено 12 167 доларів США (9999 євро станом на 14.01.2020), а 41 850,00 доларів США були вилучені та передані у касу Київської міської митниці ДФС за адресою: Київська область с. Гора, вул. Бориспіль-7.
Таким чином, митний орган вважає, що дії, які були виражені у обранні для проходження митного контролю каналу, що позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», та відсутність належним чином заповненої митної декларації мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, а саме порушено встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (кордонах) спрощеного митного контролю.
При цьому, ОСОБА_1 пояснювала, що вона офіційно проживає у м. Дубай, ОАЕ з 21.10.2012 року по даний час, що підтверджується довідкою з консульства України у м. Дубай, та перебуває на консульському обліку, офіційно працевлаштована в цій країні у компанії Медіклінік Сіті Хоспітал з 22.04.2018 року та має офіційну заробітну плату у розмірі 9,622 дирхам ОАЕ. Також зазначала, що вона з чоловіком планують повернутися до України і купити житло. Намір придбати квартиру підтверджується договором, підписаним з ріелтором.
Пояснення  ОСОБА_1  також не містять жодних заперечень щодо перетину нею лінії «зеленого коридору».
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Стаття 471 МК України передбачає відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Так, виходячи зі змісту п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України, валютні цінності є товаром.
Між тим, згідно з ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.
Зокрема, Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 3, визначено порядок ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України фізичними особами, юридичними особами та банками готівкової валюти і банківських металів.
Відповідно до пунктів 5, 6 Положення фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу ; фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Однак аналіз зазначеної правової норми у поєднанні із положеннями ст. 197 МК України вказує на те, що обмеження щодо переміщення валютних цінностей через митний кордон України та порядок їх переміщення, у тому числі особливості декларування та визначення граничних сум, які підлягають письмовому або усному декларуванню, не є тотожними поняттями.
Зі змісту Положення вбачається, що ним встановлюється саме порядок переміщення готівкової валюти через митний кордон України та граничної суми переміщення готівкової валюти за умови її усного декларування, що не є тотожним встановленню обмежень щодо переміщення валюти, оскільки при цьому не вимагається надання будь-яких дозволів на таке переміщення, що є однією з ознак, якими характеризуються товари, обмежені до переміщення через митний кордон України.
При цьому закон не визначає застережень щодо можливості обрання іншого порядку переміщення таких предметів.
Разом з тим, при вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.
Відмовляючи у застосуванні до ОСОБА_1 конфіскації 41 850, 00 доларів США, суд першої інстанції врахував пояснення ОСОБА_1 про те, що ці кошти належать їй особисто, призначені для купівлі житла в Україні, оскільки вона планує повернутися на постійне проживання до України. 
Таким чином, з урахуванням характеру  вчинення правопорушення, особи порушника, ступені його вини, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, тієї обставини, що державі не було завдано шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що конфіскація грошових коштів призведе до покладення на особу індивідуального та надмірного тягаря та буде непропорційною до вчиненого правопорушення внаслідок порушення її права на повагу власності, гарантованого ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції на те, що обтяжуючих відповідальність особи обставин не встановлено і в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, а навпаки є відомості, які свідчать про легальне походження такої валюти.
Такі висновки суду першої інстанції також ґрунтуються на рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Садоча проти України» від 11 липня 2019 року, в якому Суд встановив порушення Україною вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки конфіскація всієї незадекларованої суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи апеляційної скарги представника Київської митниці Держмитслужби про те, що суд  першої інстанції безпідставно не застосував до нього  додаткове стягнення у виді конфіскації майна, яке згідно санкції ст.471 МК України є обов`язковим.
Крім того, суд враховує, що рішенням Конституційного суду України № 3-261/2019(5915/19) від 21 липня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України окремі положення абзацу другого статті 471 МК України в частині конфіскації товарів, які стали безпосередніми предметами порушення. Конституційний Суд України в цьому рішенні дійшов висновку, що обов`язкова конфіскація валютних цінностей не забезпечують справедливого балансу між публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права. 
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. 
 
Керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду:                                        Я.С. Мельник