П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/1937/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
09 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Григорук В.С., 
представника позивача: Бедіна С.М.,
позивача: ОСОБА_1 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.
Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 08.06.2021 відмовив у задоволені заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду. Також задовольнив клопотання Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про залишення позовної заяви без розгляду, адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - залишив без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою суду першої інстанції від 16.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою зазначено, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом (клопотання про поновлення строку звернення до суду) буде розглянуто та вирішено у підготовчому судовому засіданні.
20.04.2021 на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що обчислення строків для подачі заяви розпочався 01.04.2020 року, з дня отримання та підписання позивачем розписки про отрмання: трудової книжки та витягу з наказу про звільнення.
Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою суду від 25.05.2021 витребувано у Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції особову справу ОСОБА_1 для огляду у судовому засіданні, яку розглянуто 08.06.2021 у судовому засіданні.
Позивач та його представник просили суд поновити строк для звернення до суду та задовольнити клопотання про поновлення строку. В свою чергу, представник відповідача просив адміністративний позов залишити без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.55 Конституції, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Стаття 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, установленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду в справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а в справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Тобто, перебіг строку звернення до суду щодо розгляду справи про звільнення починається з дня видачі копії наказу про звільнення та трудової книжки (місячний строк звернення до суду).
При цьому, КАС України і КЗпП України передбачають, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до частини третьої статті 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №815/4532/16.
За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено судом першої інстанції, в дослідженій судом 08.06.2021 особовій справі ОСОБА_1 міститься розписка про отримання позивачем документів, зокрема, трудової книжки та витягу з наказу про звільнення. Дана розписка підписана ОСОБА_1 та ним власноручно проставлено дату отримання «01.04.2020».
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції,  що у данному випадку строк звернення до суду необхідно обчислювати з 01.04.2020.
Натомість, адміністративний позов надійшов на адресу суду першої інстанції  10.03.2021. Інших поважних причин, які об`єктивно та непереборно перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами, представником позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не наведено.
Тобто, позов подано з пропуском місячного строку на звернення до суду у спорах щодо проходження публічної служби і причини цього пропуску не є поважними.
Разом з тим, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011).
Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Отже, законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
При цьому, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом, за наслідком яких правовідносини вважаються усталеними.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 і 4 статті 123 вказаного Кодексу.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Суд також враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   16 вересня 2021 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.