Ухвала                                                                                           Іменем України
20 вересня 2021 року                                                                                                              м. Київ
справа №484/366/21                                                                      
провадження № 51-4328ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 травня 2021 року,
встановив:
За вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 
від 17 березня 2021 року
 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Первомайська Миколаївської області,
засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі – КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27 травня 2021 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 19 листопада 
2020 року перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. Приблизно о 22:00 між ОСОБА_7 та 
ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, у ході якої останній умисно завдав ОСОБА_7 кулаками ряд ударів у ділянку голови та тулуба, два удари ногою в ділянку таза, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили його смерть.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4  ставить вимогу про зміну судових щодо  ОСОБА_8 . Посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і його особі через суворість. Просить пом`якшити призначене покарання із застосуванням до нього положень ст. 69 КК України.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5  у вчиненні  кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 69 ККУкраїни за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі.
Як убачається з копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу, те, що засуджений посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. 
Як видно з вироку суду першої інстанції, під час розгляду справи суд не встановив обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину і були б підставою для застосування 
ст. 69 КК України, та призначив засудженому покарання у виді наближеного до мінімального строку позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для його пом`якшення, у тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, немає. Обставини, які би вказували на те, що покарання є явно несправедливим через суворість, відсутні.
Під час перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) ретельно перевірив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 та дав на них мотивовані відповіді, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Доводи в касаційній скарзі захисника аналогічні доводам у його апеляційній скарзі.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є належно вмотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК України.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оспорюваних вироку та ухвали, захисник не навів.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 
від 17 березня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду 
від 27 травня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                        ОСОБА_2               ОСОБА_3