РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/21327/19
Провадження № 22-ц/4815/936/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді – Шимківа С.С.,
суддів: –  Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року (постановлену у складі судді Тимощука О.Я.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності, рішення незаконними, скасування рішення,-

       в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просить        визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії Рівненського гарнізону щодо не розгляду його заяви від 17.10.2018 року на засіданні житлової комісії Рівненського гарнізону, яке оформлено протоколом житлової комісії Рівненського гарнізону №68 від 24.10.2018 року;        визнати незаконним наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.11.2018 року №692 «Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне», в частині затвердження в розділі IV рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне, оформленого протоколом засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне від 06.11.2018 року №2 щодо відмови підполковнику запасу ОСОБА_1 у наданні житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення із числа службових, квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.11.2018 №692 «Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне», в частині затвердження в розділі IV рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне, оформленого протоколом засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне від 06.11.2018 №2 щодо відмови підполковнику запасу ОСОБА_1 у наданні житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення із числа службових, квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності, рішення незаконними, скасування рішення – закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду,  ОСОБА_1  оскаржив її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату судового засідання, оскільки повістка була ним отримана 14 травня 2021 року, тобто після судового засідання. У зв`язку з чим, він був позбавлений можливості надати суду свої доводи та заперечення щодо закриття провадження у справі. 
Вважає, що місцевий суд формально підійшов до розгляду даної справи та безпідставно закрив провадження, чим позбавив його права на справедливий судовий розгляд.
Наголошує, що інтересу до порушеного спору за жодних умов не втрачено, питання про можливий захист у судовому порядку є й надалі для нього актуальним, тому такий доступ до правосуддя повинен бути наданий.
Зауважує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки його позовним вимогам, а надання йому, на засіданні об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 111 розрахунково-аналітичної станції, квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне № 32 від 05.03.2021 року, затвердженого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 118 від 09.03.2021 року, права на виключення службової квартири АДРЕСА_2 з числа службових та надання її у подальшому у постійне користування зі зняттям з квартирного обліку, не свідчить про відсутність спору у даній справі.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду – без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії Рівненського гарнізону щодо не розгляду його заяви від 17.10.2018 року на засіданні житлової комісії Рівненського гарнізону, яке оформлено протоколом житлової комісії Рівненського гарнізону №68 від 24.10.2018 року;        визнати незаконним наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.11.2018 року №692 «Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне», в частині затвердження в розділі IV рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне, оформленого протоколом засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне від 06.11.2018 року №2 щодо відмови підполковнику запасу ОСОБА_1 у наданні житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення із числа службових, квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.11.2018 №692 «Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне», в частині затвердження в розділі IV рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне, оформленого протоколом засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне від 06.11.2018 №2 щодо відмови підполковнику запасу ОСОБА_1 у наданні житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення із числа службових, квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 111 розрахунково-аналітичної станції, квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне № 32 від 05.03.2021 року, затвердженого наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 118 від 09.03.2021 року, надано позивачу право на виключення службової квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 60 м.кв., з числа службових та надання її позивачу у постійне користування зі зняттям з квартирного обліку.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Цивільно-процесуальне законодавство визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Згідно п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, свій висновок мотивував тим, що предмет спору відсутній, оскільки згідно протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 111 розрахунково-аналітичної станції, квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне № 32 від 05.03.2021 року, затвердженого наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 118 від 09.03.2021 року, надано позивачу право на виключення службової квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 60 м.кв., з числа службових та надання її позивачу у постійне користування зі зняттям з квартирного обліку.
З таким висновком апеляційний суд погодитися у повному обсязі не може.
Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача щодо якої суд повинен ухвалити рішення.
Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Тому, закриття провадження у справі можливе лише тоді, коли між сторонами відсутній предмет спору та не існує неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Враховуючи зміст позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла до обґрунтованого переконання, що наявність рішення житлової комісії про надання позивачу права на виключення квартири з числа службових та надання її у постійне користування зі зняттям з квартирного обліку, не свідчить про відсутність спору у даній справі.
Питання закриття провадження вирішувалося місцевим судом за відсутності позивача. Думка останнього з даного приводу заслухана не була. Докази його повідомлення про розгляд справи в матеріалах справи відсутні. 
ОСОБА_1 категорично наполягає на розгляді справи по суті заявлених у ній вимог, яким суд першої інстанції не надав правової оцінки.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.
У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати стороні позивача можливість захистити свої права у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
       Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2021 року.

Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.
Судді:                                                                 Ковальчук Н.М.
        Хилевич С.В.