ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2021 р.           Справа№ 910/966/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Пашкіної С.А. 
 
секретар                Рибчич А.В.

за участю 
представників:      позивача – Момот А.І.
                               відповідача – Топко В.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер”
на рішення Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 р. 
у справі № 910/966/21 (суддя – Морозов С.М.)
за позовом Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер”
про стягнення 312511,32 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” суми штрафу в розмірі 312511,32 грн у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 286/2/18/172 від 29.12.2018 р. 
Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем  зобов`язань за укладеним договором в частині недоведення встановлених норм харчування до особового складу (заміна одних продуктів іншими), порушення санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 р. у справі № 910/966/21 позов Міністерства оборони України задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” подало апеляційну скаргу, у якій просить частково скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні штрафних санкцій, згідно з актами про порушення договірних зобов`язань по в/ч А4104 від 23.04.2020 р. № 148/9/48/638 на суму 15882,87 грн, від 04.05.2020 р. № 148/9/48/683 на суму 154428,06 грн, та від 13.05.2020 р. № 148/9/48/807 на суму 140500,39 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що зміни у розклади продуктів харчування відбулись за письмовим погодженням з командиром в/ч НОМЕР_1 , а санітарно-технічний стан приміщення їдальні має задовільний стан.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2021 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 р. було відкрито апеляційне провадження та призначено справу № 910/966/21 до розгляду на 29.06.2021 р.
У судовому засіданні 29.06.2021 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
29.12.2018 р. між Міністерством оборони України (далі – замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (далі – виконавець) було укладено договір про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації) № 286/2/18/172 (далі – договір).
Відповідно до п. 2.1 договору виконавець зобов`язується у 2019 році надати замовнику послуги з організації харчування (55320000-9), зазначені у специфікації до цього договору, освіження продовольства, а замовник - прийняти послуги і оплатити у строки за цінами згідно з положеннями цього договору.
Згідно з п. 2.2 договору військові частини заклади, установи (далі -військові частини), дислоковані у Харківській, Луганській та Донецькій областях, для особового складу яких будуть надаватися послуги щодо організації харчування, а саме: Харківська обл. НОМЕР_2 м. Харків, НОМЕР_3 м. Харків, НОМЕР_4 м. Харків, ХНУПС м. Харків, ФВП НТУ “ХПІ” м. Харків, НОМЕР_5 м. Харків, НОМЕР_6 (ВМКЦ ПівнР) м. Харків, НОМЕР_7 м. Рогань, НОМЕР_8 м. Балаклія, НОМЕР_9 м. Малинівка, НОМЕР_10 смт. Борова, НОМЕР_11 смт. Башкирівка, НОМЕР_1 м. Чугуїв, НОМЕР_12 м. Лозова, НОМЕР_13 м. Лозова, Харківський ОВК м. Харків; Луганська обл. НОМЕР_14 смт. Мілове, Луганський ОВК м. Сєвєродонецьк, A0536 м. Сєвєродонецьк; Донецька обл. НОМЕР_15 м. Краматорськ, НОМЕР_16 м. Часів Яр, НОМЕР_17 м. Маріуполь, НОМЕР_18 м. Бахмут, НОМЕР_19 м. Краматорськ, НОМЕР_20 смт. Новгородське, A0989 м. Маріуполь, НОМЕР_21 м. Маріуполь, НОМЕР_22 м. Святогірськ Донецький ОВК м. Маріуполь.
Як передбачено п. 2.3 договору, для особового складу військових частин закладів, установ (далі - військових частин), дислокованих в Харківській, Луганській та Донецькій областях, будуть надаватися послуги щодо забезпечення харчовими продуктами: Харківська обл. НОМЕР_2 м. Харків, НОМЕР_3 м. Харків, НОМЕР_4 м. Харків, ХНУПС м. Харків, ФВП НТУ “ХПІ” м. Харків, НОМЕР_5 м. Харків, НОМЕР_6 (ВМКЦ ПівнР) м. Харків, НОМЕР_7 м. Рогань, НОМЕР_8 м. Балаклія, НОМЕР_9 м. Малинівка, НОМЕР_10 смт. Борова, НОМЕР_11 смт. Башкирівка, НОМЕР_1 м. Чугуїв, НОМЕР_12 м. Лозова, НОМЕР_13 м. Лозова, Харківський ОВК м. Харків; Луганська обл. НОМЕР_14 смт. Мілове, Луганський ОВК м. Сєвєродонецьк, A0536 м. Сєвєродонецьк; Донецька обл. НОМЕР_15 м. Краматорськ, НОМЕР_16 м. Часів Яр, НОМЕР_17 м. Маріуполь, НОМЕР_18 м. Бахмут, НОМЕР_19 м. Краматорськ, НОМЕР_20 смт. Новгородське, A0989 м. Маріуполь, НОМЕР_21 м. Маріуполь, НОМЕР_22 м. Святогірськ Донецький ОВК м. Маріуполь.
Якісні та кількісні показники послуг, порядок їх надання повинні відповідати вимогам законодавства України, що регулює питання у цій сфері (п. 3.1 договору).
У відповідності до п. 3.2 договору послуги надаються відповідно до законодавства України, а саме: Закону України “Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів”, постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. “426 “Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту”, постанови Кабінету Міністрів України від 15.10.2001 р. № 1348 “Про норми годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, органів внутрішніх справ та установ кримінально-виконавчої системи”, наказів Міністерства оборони України від 09.02.2016 р. № 62 “Про затвердження Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.03.2016 р. за № 261/28491, від 29.07.2016 р. № 390 “Про затвердження норм забезпечення столово-кухонним посудом, обладнанням, інвентарем та мийними засобами Збройних Сил України на мирний час” від 29.02.2016 р. № 114 “Про затвердження типових договорів позички рухомого та нерухомого майна, необхідного для організації харчування особового складу Збройних Сил України”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.03.2016 р. за № 429/28559, наказу Міністра оборони України від 09.12.2002 р. № 402 “Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час” та інших нормативно-правових актів України, а також прийнятих під час дії договору нормативно-правових актів, спрямованих на регулювання відносин, визначених умовами даного договору.
Згідно з п. 6.4 договору послуги надаються особовому складу військових частин, зазначених у п. п. 2.2, 2.3 договору в межах дислокації військових частин, а також особовому складу військових частин, що прикріплені на продовольче забезпечення та іншим особам, які мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування штатних тварин, згідно із затвердженими Кабінетом Міністрів України нормами харчування та вимогами законодавства України. Послуги можуть надаватися в інших місцях, які встановлюються представником замовника відповідно до свого розпорядку дня та специфіки завдань, які виконуються військовою частиною.
За п. 6.4.1 договору обсяги послуг щодо забезпечення харчуванням визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю заявки на приготування їжі, на необхідну кількість осіб, за кожною нормою харчування (годування) у розрізі асортименту харчових продуктів на підставі розкладок продуктів, додаткових норм і додаткових продуктів щодоби до 18:00 дня, що передує дню отримання послуг у двох примірниках. Перший - залишається у представника виконавця, другий - в їдальні та повертається представнику замовника наступного дня.
Пунктом 6.4.2 договору передбачено, що обсяги послуг щодо забезпечення харчовими продуктами визначає представник замовника шляхом подачі виконавцю щодекадно шостого, шістнадцятого та двадцять шостого числа кожного місяця, до дванадцятої години, заявки на харчові продукти у розрізі асортименту харчових продуктів за кожною нормою харчування (годування).
Згідно з п. 6.17 договору сторони передбачили, що контроль за станом виконання договірних зобов`язань виконавцем здійснюють замовник та представники замовника. Контроль здійснюється за: технологією приготування їжі, її якістю; відповідністю даних накладних фактичній наявності виданих харчових продуктів; санітарним станом об`єктів продовольчої служби; безпекою якості харчових продуктів під час постачання (у т.ч. для освіження) та зберігання, відповідністю харчових продуктів, що використовуються для надання послуг за цим договором чинним стандартам; порядком зберігання харчових продуктів на складі (або місцях); якістю та повнотою доведення встановлених норм харчування до кожного військовослужбовця та норм годування для штатних тварин і забезпечення їх кормами та фуражем, вивозом і видачею їжі; порядком освіження харчових продуктів; дотриманням санітарних заходів під час кулінарної обробки харчових продуктів, приготування і роздачу готової їжі, утриманні їдалень, складів, овочесховищ; своєчасним проходженням медичного обстеження обслуговуючим персоналом, який задіяний в організації продовольчого забезпечення; використанням і утриманням виконавцем військового майна та його обслуговуванням відповідно до експлуатаційної документації. Щоденний акт приймання наданих послуг з харчування, зведений акт приймання наданих послуг із харчування, акт приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами оформлюються лише після завершення досліджень з обов`язковим зазначенням в актах їх результатів, але не більше 5 календарних днів після проведення досліджень.
У відповідності до п. 6.17.2 договору будь-які контрольні заходи здійснюються представниками замовника, в обов`язковій присутності представника виконавця, в разі відсутності представника виконавця та/або його відмови - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника). Результати проведення контрольних заходів оформлюються актом контролю, який складається в довільній формі, та підписується представником замовника, що здійснював перевірку, та представником виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії. У разі відмови представника виконавця підписувати акт контролю, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт контролю, надсилається замовнику. Акт контролю подається посадовій особі, яка призначила її проведення, для прийняття відповідного рішення.
Як передбачено п. 6.17.3 договору, виявлені порушення умов цього договору фіксуються в щоденному акті приймання наданих послуг з харчування, зведеному акті приймання наданих послуг із харчування, в графах книги обліку контролю за якістю приготування їжі (додаток 90) та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо організації харчування; акті приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо забезпечення харчовими продуктами. При виявленні порушень будь-яких умов договору представником замовника складається акт про порушення договірних зобов`язань за участі представника виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії та засвідчується їх підписами. У разі відмови представника виконавця підписувати акт про порушення договірних зобов`язань, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт про порушення договірних зобов`язань надсилається замовнику. На підставі акту про порушення договірних зобов`язань замовником оформляється претензія та направляється в установленому порядку виконавцю.
Відповідно до абз. 3, 4 п. 8.2.2 договору, в разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо не доведення встановлених норм харчування (заміни одних продуктів на інші без письмового дозволу представника замовника), виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості наданих послуг за окремими прийомами їжі за кожний встановлений та зафіксований випадок. При порушенні санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища з урахуванням прийому-передачі рухомого та нерухомого майна, технологічного (немеханічного, механічного, теплового), холодильного обладнання та при виявленні факту неякісного миття посуду, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний встановлений та зафіксований випадок.
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписання обома сторонами актів звіряння (п. 11.1 договору).
На виконання умов укладеного договору відповідач надавав позивачу послуги із забезпечення харчуванням особового складу військових частин, зокрема, А4104 та НОМЕР_9 , що підтверджується наявними в матеріалах справи зведеними актами надання послуг щодо забезпечення харчування.
Однак, у військовій частині НОМЕР_1 позивачем було виявлено наступні порушення умов договору:
- згідно з актом про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 23.04.2020 р. № 148/9/48/638 виявлено недоведення встановлених норм харчування до особового складу (заміна одних продуктів на інші з 13.04.2020 р. по 21.04.2020 р.);
- згідно з актом про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 04.05.2020 р. № 148/9/48/683 виявлено недоведення встановлених норм харчування до особового складу (заміна одних продуктів на інші з 21.04.2020 р. по 30.04.2020 р.) – норма № 1 загальновійськова для військовослужбовців; норма № 1 загальновійськова для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (обід); норма № 1 загальновійськова для особового складу, який працює на аеродромах; норма № 2 льотна;
- згідно з актом про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 13.05.2020 р. № 148/9/48/807 виявлено недоведення встановлених норм харчування до особового складу (заміна одних продуктів на інші з 01.05.2020 р. по 10.05.2020 р.) – норма № 1 загальновійськова для військовослужбовців; норма № 1 загальновійськова для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (обід); норма № 1 загальновійськова для особового складу, який працює на аеродромах; норма № 2 льотна.
У військовій частині НОМЕР_9 , позивачем було виявлено наступні порушення умов договору:
- згідно з актом про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання (до акту приймання послуг від 17.03.2020 р. № 77 у військовій частині НОМЕР_9 ) від 23.03.2020 р. № 1122 виявлено порушення санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища з урахуванням прийому-передачі рухомого та нерухомого майна, технологічною (немеханічного, механічного, теплового), холодильного обладнання.
За вказані порушення, що були зафіксовані в вищевказаних актах, на підставі п.п. 8.2.2 договору позивачем було нараховано відповідачу штраф у загальному розмірі 312511,32 грн.
01.06.2020 р. Міністерство оборони України направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» претензію про сплату штрафу у розмірі 154428,06 грн та претензію про сплату штрафу у розмірі 140500,39 грн.
Відповіді на вказані претензії відповідач не надав, штрафи не оплатив. 
Спір у справі вник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, неналежним чином виконав умови укладеного договору, у зв`язку з чим у нього винила заборгованість у вигляді штрафу за невиконання умов п.п. 8.2.2 договору № 286/2/18/172 від 29.12.2018 р.
За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. 902 ЦК України).
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).
Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Як передбачено ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
У відповідності до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. 
За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Відповідно до абз. 3 п.п. 8.2.2 договору, в разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо не доведення встановлених норм харчування (заміни одних продуктів на інші без письмового дозволу представника замовника), виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості наданих послуг за окремими прийомами їжі за кожний встановлений та зафіксований випадок.
Згідно з абз. 4 п.п. 8.2.2 при порушенні умов цього договору, при порушенні санітарних норм і правил утримання приміщень їдальні, продовольчого складу, овочесховища з урахуванням прийому-передачі рухомого та нерухомого майна, технологічного (немеханічного, механічного, теплового), холодильного обладнання та при виявленні факту неякісного миття посуду, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний встановлений та зафіксований випадок.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу за актами про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 23.04.2020 р. № 148/9/48/638 у сумі 15882,87 грн, від 04.05.2020 р. № 148/9/48/683 у сумі 154428,06 грн, від 13.05.2020 р. № 148/9/48/807 у сумі 140500,39 грн та від 23.03.2020 р. № 1122 у сумі 1700,00 грн, а всього 312511,32 грн, є обґрунтованою, доведеною належними доказами та підлягає задоволенню.
Доводи скаржника про те, що санітарно-технічний стан приміщення їдальні мав задовільний стан колегія вважає необґрунтованими, оскільки  в акті санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта від 17-18.03.2020 р., на підставі якого складено Припис про усунення порушень вимог санітарного законодавства, зазначено про посилення контролю за санітарним станом їдальні та якістю миття посуду та інвентарю.
Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією як недоведені.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 р. у справі № 910/966/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” не підлягає задоволенню. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер” залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 р. у справі № 910/966/21 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Військсервіс-Волонтер”.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту. 

Повний текст постанови складено 19.07.2020 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.А. Пашкіна