УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/22828/20
Провадження № 22-ц/4820/1130/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 вересня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М., 
секретар судового засідання - Кошельник В.М.,
за участю апелянта та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року, суддя Бондарчук В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Чорноострівської селищної ради Хмельницького району про визнання права на земельну частку (пай),

встановив :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Чорноострівської селищної ради Хмельницького району про визнання права на земельну частку (пай).
В обґрунтування позову зазначила, що в липні 1980 року її було прийнято в члени колгоспу «Заповіт Леніна», правонаступником якого є КСП «Войтовина» с. Педоси, Хмельницького району, Хмельницької області. В період паювання земель її помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), хоча вона має право на отримання 3,2 умовних кадастрових гектари земельної ділянки в порядку розпаювання земель бувших колгоспів. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд не повно та не об`єктивно встановив обставин справи, не врахував доказів на підтвердження обставин щодо її членства у колгоспі, зокрема, даних її трудової книжки колгоспника, зі змісту якої вбачається, що вона розпочала свою трудову діяльність у 1980 році в колгоспі «Заповіт Леніна» на посаді обліковця. 
В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги. Представник Чорноострівської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Заслухавши пояснення учасників справи та перевіривши матеріали справи колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що з 05.07.1980 року по 29.11.1982 року ОСОБА_1 працювала у колгоспі «Заповіт Леніна» с. Педоси, Хмельницького району, Хмельницької області, правонаступником якого є КСП «Войтовина», була звільнена у зв`язку зі вступом на навчання.
З 17.07.1987 року позивач працювала на посаді помічника бухгалтера Чорноострівського комбікормового заводу, а з 01.08.1989 року перебувала на посаді т.в.о. головного бухгалтера, 22.04.2002 року була звільнена з займаної посади. 
Рішенням Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 06.04.1995 року, №11, передано КСП «Войтовина» у колективну власність 2217,2 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі цього рішення КСП «Войтовина» одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №000015 від 21.12.1995 року.
Розпорядженням Хмельницької РДА від 27.09.1996 року, №377-р, затверджено розмір земельної частки (паю) КСП «Войтовина» у 3,5 умовних кадастрових гектарах, вартістю 13113 грн.
07.05.1998 року КСП «Войтовина» реорганізовано у СТОВ «Войтовина», яке було ліквідовано у 2007 році.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з недоведеності обставин, на які позивач послався в позові як на підставу задоволення вимог, зокрема, відсутність доказів щодо перебування ОСОБА_1 у членах КСП «Войтовина» на момент розпаювання земель.
Висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, земля є об`єктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Згідно з п. 2 вказаного Указу Президента України, право на земельну частку (пай) мають члени колективною сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними та має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікати на земельну часту (пай).
За змістом вищенаведеного, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. 
Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 року у справі №599/1833/15-ц, від 12.09.2018 року у справі №183/2548/15.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач на час отримання КСП «Войтович» державного акта на право колективної власності не була членом підприємства, у зв`язку з чим вона не має права на земельну частку (пай) у даному колективному сільськогосподарському підприємстві.
Посилання апелянта щодо неврахування судом першої інстанції факту перебування її у трудових відносинах з міжгосподарським підприємством Чорноострівським комбікормовим заводом, що, на думку апелянта, доводить факт фактичного перебування її у трудових відносинах з колгоспом «Заповіт Ілліча», а значить і належність до членів цього колгоспу, є необґрунтованим і висновків суду першої інстанції не спростовує. 
Доводи апелянта щодо помилкового не включення її до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) жодними доказами не підтвердженні. 
Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.
У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.
Відповідний правовий висновок сформовано у постанові Верхового Суду від 17.03.2020 року, №396/1683/18-ц.
Установивши, що ОСОБА_1 не була членом КСП «Войтовина» на час розпаювання землі, не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний пай.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду першої інстанції апеляційний суд виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи і на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 вересня 2021 року. 

Судді:        Р.С. Гринчук 

       Л.М. Грох

                                                                       А.М. Костенко