Дата документу 14.07.2021 Справа № 330/381/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 330/381/21                                         Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/2102/21 Нестеренко Т.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

       Головуючого:        Бєлки В.Ю.
               Суддів:                Кримської О.М.
                                       Онищенка Е.А        
               За участю секретаря:Книш С.В.
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Гришина Станіслава Володимировича на ухвалу судді Якимівського районного суду Запорізької області від 22 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.
У березні 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що нею подано позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у цивільній справі №330/381/21, в якому просить визнати недійсними: державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 900553, виданий 15.07.2010 року відділом Держкомзему у Якимівському районі, кадастровий № 2320355400:11:003:0172 на ім`я ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 і ОСОБА_1 28.07.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. в реєстрі за №4051, за яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0812 га, кадастровий номер 2320355400:11:003:0172, та державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23.02.2012 року відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області, кадастровий № 2320355400:11:003:0172 на ім`я ОСОБА_1 . 
Зазначала, що у її власності знаходиться житловий будинок загальною площею 90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Будинок розташований поблизу Азовського моря на території, яка обслуговується обслуговуючим кооперативом «Любава Приазов`я», і придбавався з метою користування пляжною зоною, до якої був наявний прямий і безперешкодний доступ.
Поруч із ним розташована земельна ділянка площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населених пунктів, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 намагається здійснити забудову цієї ділянки, що перешкоджає доступу до узбережжя моря та не дивлячись на встановлені законодавчі обмеження про заборону капітального будівництва в пляжній зоні, відповідач розпочав зведення будинку та залив бетоном фундамент. 
Вважає, що за час розгляду справи відповідач або інші особи за його дорученням можуть завершити капітальне будівництво на цій земельній ділянці, внаслідок чого виконання рішення про усунення перешкод в користуванні буде взагалі не можливим.
Внаслідок будівельних робіт доступ до моря і до пляжу у неї буде відсутній. 
З метою забезпечення виконання судового рішення, враховуючи що між сторонами дійсно виник спір, обсяг позовних вимог, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, просила суд встановити заборону ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, щодо проведення проектних, будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва на земельній ділянці загальною площею здійснювати будівельні та проектно-вишукувальні роботи на земельній ділянці площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населених пунктів (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23 лютого 2012 року Відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області), кадастровий № 2320355400:11:003:0172. Встановити заборону ОСОБА_1 на відчуження земельної ділянки площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населених пунктів (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23 лютого 2012 року Відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області), кадастровий № 2320355400:11:003:0172.
Ухвалою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 22 березня 2021 року заяву про забезпечення позовові задоволено.
               Заборонено ОСОБА_1 , та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, щодо проведення проектних, будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва на земельній ділянці, здійснювати будівельні та проектно-вишукувальні роботи на земельній ділянці площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населеного пункту (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23 лютого 2012 року Відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області), кадастровий № 2320355400:11:003:0172.
               Встановлено заборону ОСОБА_1 на відчуження земельної ділянки площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населеного пункту (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23 лютого 2012 року Відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області), кадастровий № 2320355400:11:003:0172.
               У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Гришин С.В. зазначає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про забезпечення позову, оскільки викладені в заяві доводи є необґрунтованими, безпідставними, не співвідносяться з предметом позову. Не враховано, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухвалення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Не надано обґрунтування тому, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб призведе до унеможливлення виконання ймовірного рішення суду. Залишилось поза увагою, що наявність оскаржуваної ухали порушує право власності відповідача. Просить скасувати ухвалу суду, в задоволені заяви відмовити. 
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.        Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
               Суд першої інстанції задовольняючи заяву, виходив із доведеності та обґрунтованості вимог, указаних позивачем у заяві про забезпечення позову.
Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, які є предметом доказування.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову є сукупністю установлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що нею подано позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у цивільній справі №330/381/21, в якому просить визнати недійсними: державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 900553, виданий 15.07.2010 року відділом Держкомзему у Якимівському районі, кадастровий № 2320355400:11:003:0172 на ім`я ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 і ОСОБА_1 28.07.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. в реєстрі за №4051, за яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0812 га, кадастровий номер 2320355400:11:003:0172, та державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23.02.2012 року відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області, кадастровий № 2320355400:11:003:0172 на ім`я ОСОБА_1 . 
Зазначала, що у її власності знаходиться житловий будинок загальною площею 90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Будинок розташований поблизу Азовського моря на території, яка обслуговується обслуговуючим кооперативом «Любава Приазов`я», і придбавався з метою користування пляжною зоною, до якої був наявний прямий і безперешкодний доступ.
Поруч із ним розташована земельна ділянка площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населених пунктів, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 намагається здійснити забудову цієї ділянки, що перешкоджає доступу до узбережжя моря та не дивлячись на встановлені законодавчі обмеження про заборону капітального будівництва в пляжній зоні, відповідач розпочав зведення будинку та залив бетоном фундамент. 
Вважає, що за час розгляду справи відповідач або інші особи за його дорученням можуть завершити капітальне будівництво на цій земельній ділянці, внаслідок чого виконання рішення про усунення перешкод в користуванні буде взагалі не можливим.
Внаслідок будівельних робіт доступ до моря і до пляжу у неї буде відсутній. 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням предмету та підстав спору, який виник між сторонами, обраний вид забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, є повністю співмірним з позовними вимогами та забезпеченням позову, законних прав та інтересів відповідача порушено не буде.
Однак, такі висновки суду першої інстанції суперечать нормам процесуального права та обставинам справи.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Однак, як видно з матеріалів справи, як вже зазначалось вище позивачем оспорюється договір купівлі продажу земельної ділянки, учасником якого позивач не була та не зазначено, що у разі задоволення позову які можуть бути настати правові наслідки для сторін. 
Отже, суд першої інстанції не з`ясував, а чи виник між сторонами спір у справі, не встановив обсяг позовних вимог і відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, може здійснити її відчуження іншій особі, що може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, є необґрунтованим і недоведеним у контексті спірних правовідносин, зокрема в рамках предмету та підстав позову, заявленого ОСОБА_2 .
Апеляційний суд констатує, що вимоги, які ставить позивач у заяві про забезпечення позову, є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки позовні вимоги стосуються визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на право власності цієї земельної ділянки, який вже був предметом розгляду та є відповідне рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили.
Крім того, вжиття заходів забезпечення позову, покликане забезпечити ефективний захист саме позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому вжиття заходів не може бути обґрунтована необхідністю прав інших осіб, зокрема Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, яка до суду не зверталась, ніяких вимог не заявляла і взагалі не учасником справи.
В протилежному випадку, забезпечення позову в інтересах осіб, які не беруть участь у справі, суперечитиме природі заходів забезпечення саме того позову, який подано до суду.
За таких обставин суд першої інстанції передчасно задовольнив заяву про застосування заходів забезпечення позову, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 376 ч.1 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову належить відмовити як необґрунтованому та передчасному.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381,382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гришина Станіслава Володимировича задовольнити.
               Ухвалу судді Якимівського районного суду Запорізької області від 22 березня 2021 року по цій справі скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, щодо проведення проектних, будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва на земельній ділянці загальною площею здійснювати будівельні та проектно-вишукувальні роботи на земельній ділянці площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населених пунктів (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23 лютого 2012 року Відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області), кадастровий № 2320355400:11:003:0172. Встановити заборону ОСОБА_1 на відчуження земельної ділянки площею 0,0812 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський р-н, Кирилівська селищна рада, за межами населених пунктів (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 127887, виданий 23 лютого 2012 року Відділом Держкомзему у Якимівському районі Запорізької області), кадастровий № 2320355400:11:003:0172 відмовити.
Дата складання повної постанови 15 липня 2021 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

                       Головуючий:                                                В.Ю. Бєлка

                       Судді:                                                        О.М. Кримська
       
                                                                               Е.А. Онищенко