ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року 
м. Київ
справа №554/8244/17
адміністративне провадження № К/9901/19928/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стеценка С.Г., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 (головуючий суддя: Русанова В.Б., судді: Перцова Т.С., Жигилій С.П.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Установлені судами фактичні обставини справи, короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі- ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач), в якому позивач просив:
- визнати протиправним рішення відповідача № 441 від 28.08.2017 про відмову йому в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/322/9/2017 від 15.08.2017;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного йому після виходу у відставку, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме: з 22.12.2016.
Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 14.11.2017 по справі №  554/8244/17 позов задоволено частково.
Визнано протиправним рішення відповідача № 441 від 28.08.2017 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/322/9/2017 від 15.08.2017.
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного      ОСОБА_1 , після виходу у відставку, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 15.08.2017.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 14.11.2017 скасовано в частині віднесення судових витрат за рахунок держави.
В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 14.11.2017 залишено без змін.
23.12.2020 ОСОБА_1 подано заяву в порядку статті 383 КАС України, в якій позивач просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо невиконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2017 в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, згідно довідки ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 № 01-46/56/20;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного йому після виходу у відставку, з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2017 на підставі довідки ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/56/20;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області належним чином виконувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2017 в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного йому після виходу у відставку, в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;
- постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що спричинили порушення закону та встановити строк для її виконання.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 11.02.2021 заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області при виконанні рішення суду у цій справі залишено без задоволення.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 11.02.2021 позивач оскаржив до суду апеляційної інстанції. 
Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.04.2021 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою      ОСОБА_1  на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 11.02.2021.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що КАС України не передбачає права апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
В касаційній скарзі заявник покликається на те, що судом апеляційної інстанції не враховано, що суд першої інстанції не розглянув по суті подану ОСОБА_1 заяву та відмовив у її задоволенні з тих підстав, що позивач фактично висловив незгоду з діями відповідача при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2020, тобто рішення в іншій справі.
Провадження в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 07.06.2021 відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .
Ухвалою від 03.09.2020 Верховний Суд призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Касаційне провадження у справі відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана на судове рішення, право на касаційне оскарження якого передбачено частиною 3 статті   328 КАС України.
Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеного у частині 3 статті   328 КАС України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абз. 2 п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України).
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала суду апеляційної інстанції відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Частиною 1 статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Положеннями частини 2 статті 293 КАС України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Згідно з частиною 1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1)  забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6)  передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9)  призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15)  відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21)  повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22)  внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23)  окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25)  накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9)  документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (частина друга статті 383 КАС України).
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи (частина третя статті 383 КАС України).
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (частина четверта статті 383 КАС України).
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (частина п`ята статті 383 КАС України).
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Така заява повертається заявнику, якщо вона не відповідає вимогам, вказаним в статті 383 КАС України, і таке повернення підлягає оскарженню, про що зазначено в частини п`ятій цієї статті.
Виходячи зі змісту частини 6 статті 383 КАС України оскарженню підлягає також і ухвала суду у разі задоволення цієї заяви, яка в такому випадку ухвалюється в порядку статті 249 КАС України.
Проте Суд зазначає, що вказаною статтею не передбачено можливості оскарження ухвали суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви позивача.
Не передбачено оскарження такої ухвали і нормами статті 294 КАС України.
Доводи касаційної скарги щодо підстав, з яких суд першої інстанції ухвалив судове рішення про відмову в задоволенні заяви, подної позивачем в порядку статті 383 КАС України, не впливають на висновки суду апеляційної інстанції, позаяк заява ОСОБА_1 розглянута Октябрським районним судом міста Полтави по суті заявлених вимог, та за результатами цього розгляду прийнято саме ухвалу про відмову в задоволенні заяви. 
Водночас оскарження ухвал суду першої інстанції, які не передбачені статтею 294  КАС України, окремо від рішення суду не допускається.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що нормами КАС України не передбачено права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.07.2019 в справі №821/11/18 та від 30.04.2020 в справі №814/1171/17.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що Другий апеляційний адміністративний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, оскільки під час ухвалення судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, тому Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя- доповідач:                                                                                 Л.В. Тацій
Судді:                                                                                                    А.Ю. Бучик
                                                                                                    С.Г. Стеценко