ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  911/1927/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Савінкової Ю.Б.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2021 року (головуючий - Станік С.Р., судді: Дикунська С.Я., Тищенко О.В.) і рішення Господарського суду Київської області від 10 вересня 2020 року (суддя Бабкіна  В.М.) у справі 
за позовом заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави
до: (1) Броварської міської ради Київської області, (2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія"
про визнання незаконним та скасування рішення сесії Броварської міської ради, визнання договору оренди землі недійсним з припиненням зобов`язань на майбутнє.
(у судове засідання з`явились прокурор Костюк О.В. та представник Відповідача 1 - Ющенко І.М.) 

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області (далі Прокурор, "Позивач") в інтересах держави звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Броварської міської ради Київської області (далі "Відповідач-1", Броварська міська рада) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія" (далі "Відповідач-2", ТОВ "Житлово-сервісна компанія"), в якій просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення сесії Броварської міської ради № 892-43-04 від 26.01.2006 в частині передачі в оренду ТОВ "Житлово-сервісна компанія" земельної ділянки площею 53,0234 га, в тому числі 0,5181 га землі обмеженого використання - коридор мереж комунікацій, для будівництва індивідуальної, громадської забудови та об`єктів інфраструктури - землі житлової забудови, на території ІІ житлового району м. Бровари в районі вул. Богунська та вул. Маяковського за рахунок резервних територій міста; 
- визнати недійсним договір оренди землі від 22.06.2006, в редакції договору про внесення змін від 16.12.2009, який укладений між Броварською міською радою Київської області та ТОВ "Житлово-сервісна компанія", щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3210600000:00:057:0063, з припиненням зобов`язань за останнім на майбутнє.
1.1. Узагальнено позовні вимоги мотивовані тим, що під час опрацювання відомостей для встановлення наявності або відсутності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді прокуратурою було виявлено факти порушення вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок на умовах оренди на території м. Броварів за рахунок земель водного фонду. Так, спірна земельна ділянка була сформована, у тому числі, за рахунок земель водного фонду, та передана в оренду для забудови всупереч вимогам закону щодо зазначеної категорії земель.
Короткий зміст і мотиви судових рішень
2. Дана справа розглядалася судами неодноразово.
3. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Київської області від 10.09.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021, у задоволенні позову відмовлено.
3.1. Аргументуючи судове рішення, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що прокуратурою не надано належних та достатніх доказів в підтвердження того, що на момент прийняття оскаржуваного рішення та укладення договору оренди землі спірна земельна ділянка або її частина належала до земель водного фонду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
4. Не погодившись із судовими рішеннями, заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить їх скасувати та направити дану справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційної скарги (узагальнено) 
5. Підставами для скасування рішення і постанови скаржник вважає порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, зокрема, статей 20, 58-61, 116, 124 Земельного кодексу України (далі ЗК України), статей 4, 88, 89 Водного кодексу України (далі ВК України), статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статей 2, 3, 73, 74, 76-79, 86, 91, 98, 104 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). 
5.1. Водночас стверджує, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди попередніх інстанцій не врахували ряду висновків Верховного Суду щодо застосування, зокрема, приписів статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України, статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", які були викладено у постановах від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц, від 28.11.2018 у справі №  504/2864/13-ц, від 22.05.2020 у справі № 469/1203/15-ц, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.04.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц, від 28.03.2018 у справі № 761/1554/13-ц (фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а тому відсутність проекту землеустрою щодо її встановлення не може трактуватися, як відсутність такої смуги; списання системи осушувальних каналів не змінило статусу земельних ділянок, як земель водного фонду без попереднього прийняття рішення щодо зміни їх цільового призначення та затвердження проекту землеустрою).  
6. Обґрунтовуючи вказане скаржник наголошує на безпідставності висновків судів попередніх інстанцій про недоведеність надання у користування спірної земельної ділянки за рахунок земель водного фонду. На думку скаржника, спірну земельну ділянку передано в оренду для будівництва саме за рахунок земель водного фонду, на яких розташована, в тому числі, система осушувальних каналів, що підтверджується висновком експерта від 04.07.2018 № 37/18, листом управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області № 01-12/186, листом Київського державного підприємства геодезії, картографії та кадастрових та геоінформаційних систем "Київгеоінформатика" від 21.06.18 № 01-01/186, листом Управління водного господарства в м. Броварах від 03.07.2018 № 01-12/493, листом Центральної геофізичної обсерваторії ім. Бориса Срезневського від 20.06.2018 № 17-08/1264, листом Управління водного господарства в м. Бровари від 04.08.2016 № 01-12/722 та листом Трубізького міжрайонного управління водного господарства від 12.03.2020 № 01/05/34.
6.1. Вважає, що суди неправомірно не врахували вказаних доказів, хоча вони відповідали усім вимогам ГПК України. 
Доводи відзиву Відповідача-1 (узагальнено)
7. Броварська міська рада заперечує проти доводів касаційної скарги, вважає їх безпідставними. З рішеннями судів попередніх інстанцій погоджується, а тому просить залишити їх без змін.  
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Встановлені обставини спору
8. Рішенням сесії Броварської міської ради № 892-43-04 від 26.01.2006 "Про припинення права користування земельними ділянками, надання в оренду земельних ділянок, надання у постійне користування земельних ділянок, надання дозволів на виготовлення технічної документації по оформленню права користування земельними ділянками юридичним і фізичним особам та внесення змін до рішень Броварської міської ради" було надано ТОВ "Житлово-сервісна компанія" в оренду за рахунок земель міської ради земельну ділянку площею 53,0234 га, в тому числі - 0,5181 га земель обмеженого використання - інженерний коридор мереж комунікацій, для будівництва індивідуальної, громадської забудови та об`єктів інфраструктури - землі житлової забудови, на території II житлового району м. Бровари в районі вул. Богунська та вул. Маяковського - за рахунок резервних територій міста - сіножаті, терміном на 10 років.
8.1. Прийняття вказаного рішення обґрунтоване приписами статей 12, 41, 42, 83, 93, 116, 120, 123, 124, 125, 126 ЗК України, пунктом 12 Перехідних положень ЗК України, статтею 8 Закону України "Про оренду землі", постановою Кабінету Міністрів №  502 від 11.04.2002 "Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб" та пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
9. В подальшому на підставі зазначеного рішення, 22.02.2006 між Броварською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Житлово-сервісна компанія" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець відповідно до рішення Броварської міської ради від 26.01.2006 №  892-43-04 надає, а орендар приймає в строкове платне користування терміном на 10 років за рахунок земель міської ради земельну ділянку площею 53,0234 га, в тому числі - 0,5181 га земель обмеженого використання - інженерний коридор мереж комунікацій, для будівництва індивідуальної, громадської забудови та об`єктів інфраструктури - землі житлової забудови, на території ІІ житлового району міста Бровари в районі вулиці Богунська та вулиці Маяковського, за рахунок резервних територій міста.
9.1. Зазначений договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 657, а також зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, про що вчинено запис від 22.02.2006.
9.2. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 53,0234 га, що знаходиться на території ІІ житлового району м. Бровари в районі вул. Богунська та вул. Маяковського (пункт 2.1 договору).
9.3. На земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні. Грошова оцінка земельної ділянки, згідно довідки Броварського міського відділу земельних ресурсів № 194 від 14.02.2006, складає 18 461 997, 00 грн. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкодити її ефективному використанню (пункти 2.2 - 2.5 договору).
9.4. Згідно з пунктом 3.1 договору, цей договір укладений строком на 10 років - до 22.02.2016. Після закінчення строку дії даного договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяця до закінчення строку дії даного договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.
9.5. Згідно пункту 4.1 договору, річна орендна плата становить 184 619, 97 грн на 1 рік згідно довідки Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 32 від 14.02.2006. Розмір щомісячної орендної плати складає 15 385, 00 грн.
10. 16.12.2009 між Броварською міською радою та ТОВ "Житлово-сервісна компанія" було укладено договір про внесення змін до договору оренди, яким сторони змінили пункт 2.3 договору (щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки), пункт 3.1 договору (встановивши, що його укладено на 25 років та узгодивши, що після закінчення строку дії цього договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію), пункти 4.1 та 4.3 договору (щодо розміру орендної плати, встановивши його у розмірі 770 990, 22 грн на рік, що складає 3 % від нормативної грошової оцінки - 25 699 674,00 грн).
10.1. Зазначений договір від 16.12.2009 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1393, а також зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі № 041096300104, про що вчинено запис від 25.08.2020.
10.2. Також, пунктом 5.1 договору сторони узгодили, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва індивідуальної, громадської забудови та об`єктів інфраструктури - землі житлової забудови, на території ІІ житлового району м. Бровари в районі вул. Богунська та вул. Маяковського. 
10.3. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва індивідуальної, громадської забудови та об`єктів інфраструктури - землі житлової забудови (пункт 5.3 договору).
10.4. Відповідно до пункту 14.1 договору, даний договір набирає чинності після підписання його сторонами та здійснення його державної реєстрації.
11. В матеріалах справи наявний Акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 12.02.2009. 
12. 26.01.2018 ТОВ "Житлово-сервісна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Афродіта" було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт від 26.01.2018 № ІУ 113180260518 об`єкта "Будівництво житлового комплексу з об`єктами соціального і громадського призначення та об`єктами інженерно-транспортної інфраструктури на території II житлового району в районі вулиць Анатолія Луценка (Богунської) та вулиці Маяковського в м. Бровари Київської області".
13. Звертаючись до суду із позовом у цій справі, Прокурор зауважив, що спірна земельна ділянка була сформована, в тому числі, за рахунок земель водного фонду та передана в оренду для забудови всупереч вимогам закону для зазначеної категорії земель.
14. Як зазначає Прокурор спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3210600000:00:057:0063 включає в себе землі прибережної смуги озера "Світловщина" та систему осушувальних каналів, що підтверджується листом Київського державного підприємства геодезії, картографії та кадастрових та геоінформаційних систем "Київгеоінформатика" № 01-01/186 від 21.06.2018, листом Управління водного господарства в м. Бровари № 01-12/493 від 03.07.2018, листом Центральної геофізичної обсерваторії ім. Бориса Срезневського № 17-08/1264 від 20.06.2018, листом Управління водного господарства в м. Бровари № 01-12/722 від 04.08.2016, а також висновком експерта № 37/18 від 04.07.2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.
14.1. Так, згідно з вказаним вище висновком експерта від 04.07.2018 земельна ділянка площею 53,0234 га з кадастровим номером 3210600000:00:057:0063, яка перебуває в оренді у Відповідача-2, частково накладається на землі водного фонду, а саме на землі під мінімальною нормативною прибережною захисною смугою озера, що займає 2,9023 га від усієї площі земельної ділянки, та на землі, зайняті осушувальними каналами, площу яких установити неможливо. 
15. З огляду на викладене Прокурор стверджує, що спірне рішення Броварської міської ради та укладений на його підставі договір оренди не відповідають приписам законодавства, зокрема, статтям  13, 14, 19 Конституції України, статтям 19, 20, 58, 59, 60, 61, 116, 124 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), пункту 12 Перехідних положень ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), статтям 1, 4, 88, 89, 90 ВК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), пунктам 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 486 від 08.05.1996, пункту 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 434 від 05.11.2004.
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій
16. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Згідно приписів статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
18. Статтею 19 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що за основним цільовим призначенням серед земель, зокрема, виділяють землі житлової та громадської забудови і землі водного фонду. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
19. Відповідно до статті 20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.
20. Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України передбачено, що до розмежування земель державної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
21. Згідно приписів частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
22. Відповідно до частин 1, 3 статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.
23. Разом з цим, статтею 4 ВК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та частиною 1 статті 58 ЗК України визначено, що до земель водного фонду, серед іншого, належать землі, зайняті озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.
24. Водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт) (стаття 1 ВК України).
25. Частинами 1, 3 статті 60 ЗК України встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
26. Прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення, засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони (статті 1, 88, 90 ВК України, статті 60, 61 ЗК України).
27. Право на землі водного фонду, визначене у статті 59 ЗК України, передбачає можливість передачі юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування земельних ділянок прибережних захисних смуг із земель водного фонду на умовах оренди (частина 4 статті 59). 
28. Згідно положень частини 4 статті 59 ЗК України земельні ділянки із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.
29. З метою збереження та дотримання особливого режиму використання земель водного фонду, статтею 61 ЗК України заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі - баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах.
30. Частина 2 статті 58 ЗК України визначає, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.
31. Ширина прибережних захисних смуг визначена частиною 2 статті 88 ВК України, частиною 2 статті 60 ЗК України та становить для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів від урізу води.
32. Згідно зі статтею 89 ВК України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі - баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.
33. Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 486 від 08.05.1996, передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з відповідними органами, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади.
34. Пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 434 від 05.11.2004 передбачено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 486 від 08.05.1996 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням конкретної ситуації.
35. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", не можуть бути об`єктами оренди, зокрема, водосховища та водогосподарські канали комплексного призначення, міжгосподарські меліоративні системи, гідротехнічні захисні споруди (крім гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми).
36. Судами у даній справі установлено, що проект відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальної, громадської забудови та об`єктів інфраструктури на території II житлового району м. Бровари по вул. Богунській та вул. Маяковській, розроблений Броварським міським відділом Київської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при ДК України" на підставі рішення Броварської міської ради №  805-38-04 від 27.10.2005. 
36.1. Зазначений проект землеустрою має позитивні погодження Броварського міського відділу земельних ресурсів, Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції, Державного управління екології та природних ресурсів в Київські області. Під час погодження проектної документації, будь-яких зауважень щодо вказаного проекту - надано не було.
36.2. При цьому, у проекті землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду наявний лист Бортницького міжрайонного управління водного господарства імені Гаркуші М.А. № 72 від 21.02.2006, в якому чітко зазначено, що спірна земельна ділянка загальною площею 80 га не перебуває у використанні як водогосподарський об`єкт із 1993 року.
36.3. Крім того, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки отримав позитивний висновок Київського обласного управління земельних ресурсів.
37. Суди попередніх інстанцій установили також, що після затвердження детального плану територій частини II житлового району на замовлення ТОВ "Житлово-сервісна компанія" Відкрите акціонерне товариство "Укрводпроект" у період з 07.11.2005 по 25.11.2005 розробило робочий проект у складі об`єкта "Комплекс інженерних мереж та споруд 2-го мікрорайону в районі вул. Богунської-Маяковського в м. Бровари Київської області", в якому зазначено, що ділянка занедбана та підтоплена ґрунтовими водами. Також встановлено, що замулені, невидимі із поверхні джерела створюють періодичне стійке підтоплення верхнього шару ґрунту.
38. Судами оцінено наявний у матеріалах справи лист № 2-8/541 від 27.03.2007 заступника міського голови міста Бровари Руденко В.В. до начальника Ніжинської дистанції Південно-Західної залізниці Мазура О.М. із проханням надати дозвіл на проведення робіт з облаштування проходу щодо можливості відводу поверхневої води з підтоплених територій південно-західної частини міста м. Бровари (район вулиць Богунської - Маяковського). 
38.1. У вказаному листі зазначено, що на спірній земельній ділянці знаходилась частина мережі водовідвідних каналів, що експлуатувалися колишнім радгоспом "Княжицький", із природним самопливним відтоком під залізницею в районі вулиці Богунської в річку Осинку. Однак, під час проведення реконструкції проходу водовідвідного каналу під залізницею, Південно-Західна залізниця порушила природний відтік поверхневої води з території спірної земельної ділянки та без погодження із Броварською міською радою Київської області забетонувала прохід осушувального каналу під залізницею вище рівня ґрунту на 50-60 сантиметрів, що призвело до підтоплення території спірної земельної ділянки в районі залізниці та вулиці Богунської у місті Бровари та блокування стоку води з вказаних осушувальних каналів в бік річки Осинки. Така ситуація, згідно з Державним класифікатором надзвичайних ситуацій ДК 019-2001, - є надзвичайною ситуацією природного характеру "Підвищення рівня ґрунтових вод (підтоплення)" за кодом 20480.
39. Згідно висновку комплексної експертизи ДП "НДПІ Містобудування" від 17.05.2007 - детальний план території частини II житлового району (район вулиць Богунської - Маяковського) в м. Бровари виконано на професійному рівні, він відповідає вимогам містобудівного законодавства, ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" з інженерних питань та має необхідні погоджувальні висновки.
40. 19.09.2007 Бортницьке міжрайонне управління водного господарства імені Гаркуші М.А. Державного комітету України по водному господарству у листі №  331/01 (надісланий ТОВ "Житлово-сервісна компанія") погодило скид очисних зливових та дренажних вод в осушувальну систему в заплаві р. Осинки за умови побудови у заплаві річки Осинки водойми рекреаційного призначення для загального використання його населенням прилеглих населених пунктів.
41. 08.02.2008 Київська гідрогеологічна-меліоративна експедиція у листі № 58 повідомила, що на території спірної земельної ділянки зафіксовано підтоплення ґрунтовими водами житлової забудови, масштаби якої безпосередньо залежать від метеорологічних умов. Так, у листі зазначено, що спірна земельна ділянка має територію природного пониження та відокремлена від території осушувальної системи річки Осинки насипом залізниці. На території спірної земельної ділянки розташована мережа каналів, які виконували до 1993 року функції дренування та відведення поверхневого стоку в канали осушувальної системи річки Осинки через прокоп під залізницею. За даними вишукувань ВАТ "Укрводпроект", щороку навесні ґрунтові води залягають на глибині 0,2 - 1,5 м, в окремі роки ґрунтові та поверхневі води зникають.
42. 04.06.2008 Трубізьке міжрайонне управління водного господарства Державного комітету України по водному господарству у листі № 102 надало висновок про технічні умови забудови південно-західної частини м. Бровари, у т.ч. - території спірної земельної ділянки, де зазначено, що на території спірної земельної ділянки у 1979 році була побудована мережа каналів, що перебувають у незадовільному стані, що призводить до підтоплення спірної земельної ділянки. Для освоєння (забудови) спірної земельної ділянки необхідно виконати технічні умови, зокрема, відкрити осушувальні канали, розчистити та поглибити або замінити відкриті канали на закриті горизонтальні колектори.
43. Судами оцінено також наявний у матеріалах справи робочий проект ВАТ "Укрводпроект" щодо комплексу інженерних мереж та споруд II мікрорайону в районі вулиць Богунської - Маяковського "Штучне водоймище площею 3,0 га (гідротехнічна частина) на території 2-го мікрорайону в районі вулиць Богунської - Маяковського в м. Бровари Київської області", де зазначалося про характеристики об`єкта будівництва - штучного декоративного ставу, умови будівництва, оцінка впливів об`єкта будівництва на навколишнє середовище, тощо. 
44. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, дослідивши наявні матеріали справи, зокрема лист Трубізького міжрайонного управління водного господарства № 01-05/34 від 12.03.2020, лист Бортницького міжрайонного управління водного господарства ім. Гаркуші М.А. № 71/03-20 від 04.03.2020, лист Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-10-0.43-3066/2-20 від 26.02.2020, встановили, що побудована у 1979 році система осушувальних каналів, частина якої проходить через територію спірної земельної ділянки, була виведена з експлуатації та списана, а тому припинила виконання функцій відведення верхнього стоку у канали осушувальної системи річки Осинки. У період із 1993 року по 16.03.2006 земельна ділянка з кадастровим номером 3210600000:00:057:0063, як водогосподарський об`єкт - не використовувалася, а канали, розташовані в межах земельної ділянки, виконували функцію водовідведення та пониження рівня ґрунтових вод. 
45. Суди попередніх інстанцій встановили також, що під час проведення експертизи (висновок експерта від 04.07.2018 № 37/18 на який посилається Прокурор), не було враховано проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, розроблений на час прийняття спірного рішення та укладання договору оренди; при проведенні експертизи було взято до уваги листи Київського державного підприємства геодезії, картографії та кадастрових та геоінформаційних систем "Київгеоінформатика" від 21.06.2018 № 01-01/186, Управління водного господарства в м. Бровари від 03.07.2018 № 01-12/493, відповіді Центральної геофізичної обсерваторії ім. Бориса Срезневського від 20.06.2018 № 17-08/1264, складені після спливу тривалого часу із дати передачі земельної ділянки в оренду.
45.1. В той же час у висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31.01.2019 № 29527/18-41, який врахували суди, була використана більш точна та наближена за датою інформація щодо спірної водойми, і у ньому чітко зафіксовано, що водойма, розташована в межах спірної земельної ділянки, є штучною, та створена за Робочим проектом "Штучне водоймище на території 2-ого мікрорайону в районі вулиць Богунської-Маяковського м. Бровари Київської області" як декоративний елемент забудови для акумулювання ґрунтових та поверхневих стічних вод у місті Бровари Київської області, з подальшим відведенням цих вод в струмок Шляховий.
46. За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки на момент вирішення питання про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки на ній були відсутні водогосподарські об`єкти і відповідні об`єкти були облаштовані орендарем в ході погоджувальних процедур щодо землекористування на виконання заходів з відновлення земельної ділянки та приведення її в належний стан, то обумовлених законом підстав стверджувати, що зміна цільового призначення земельної ділянки при прийнятті оскаржуваного рішення, відбулась з порушення водного законодавства - немає.
47. Крім того, обставини переведення спірної земельної ділянки із категорії земель сільськогосподарського призначення у категорію земель житлової та громадської забудови також підтверджуються проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Відповідачу-2 для будівництва індивідуальної, громадської забудови та об`єктів інфраструктури на території II житлового району м. Броварів.
48. Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій про недоведеність Прокурором того, що спірна земельна ділянка на час прийняття оскаржуваного рішення та укладення спірного договору належала до земель водного фонду, адже, як свідчать матеріали справи, у цей час мережа осушувальних каналів не функціонувала та була знята з обліку як водогосподарський об`єкт із 1993 року. 
48.1. Крім цього, досліджуючи матеріали справи у сукупності, суди попередніх інстанцій правомірно врахували, що побудована у 1979 році система осушувальних каналів, частина якої проходить через територію спірної земельної ділянки, виведена з експлуатації та списана, а тому припинила виконання функцій відведення верхнього стоку у канали осушувальної системи річки Осинки. 
49. Зазначені обставини Прокурором не спростовано. Натомість наявні заперечення скаржника, зокрема, в частині неврахування судами висновку експертизи від 04.07.2018 № 37/18 та відповідних листів, зводяться передусім до необхідності переоцінки наявних у справі доказів і надання переваги тим доказам, які подав Позивач, проте, в силу меж перегляду справи в касаційній інстанції, передбачених статтею 300 ГПК України, зазначене виходить за межі повноважень Верховного Суду.
51. Доводи скаржника в частині затвердження обласної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро на період до 2021 (Київська область) Верховний Суд відхиляє, адже такі доводи жодним чином не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. Крім того, вказана цільова програма стосується виключно фінансування робіт, і не стосується обставин, які є предметом дослідження в межах даного спору, а саме: прийняття оскаржуваного рішення сесії Броварської міської ради Київської області № 892-43-04 від 26.01.2006 та укладення договору оренди. 
52. Аргументи скарги про неврахуванням судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду також не знайшли свого підтвердження; суперечностей між правовими позиціями суду касаційної інстанції та здійсненим судами попередніх інстанцій правозастосуванням не виявлено, а усі заперечення скаржника у цій частині знову ж таки пов`язані із переоцінкою доказів, чого Касаційний господарський суд зробити не може. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
53. ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
53.1. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини 1, 2 статті 300).
54. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 308 ГПК України). Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).
55. Враховуючи наведені положення закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вирішила, що прийняті у справі постанова та рішення повністю відповідають правовим нормам, а тому не можуть бути змінені чи скасовані. Водночас подана заступником керівника Київської обласної прокуратури касаційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
56. Судові витрати за розгляд касаційної скарги несе скаржник. 

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2021 року і рішення Господарського суду Київської області від 10 вересня 2020 року у справі №  911/1927/18 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                   Міщенко І.С.

Судді                                                                                                            Берднік І.С.

                                                                                                                         Зуєв В.А.