ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року	Львів	Справа № 343/148/21 пров. № А/857/7870/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,
з участю секретаря судового засідання                     Хітрень О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області на рішення  Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2021 року у справі № 343/148/21 (суддя Тураш В.А., м.Долина) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, в якому просила: а) поновити строк звернення до суду; 
б) скасувати незаконну постанову серії БАА № 505919 від 23.01.2020 року, винесену поліцейським СРПП №2 Тисменицького ВП сержантом поліції Нагорняк В.В. та закрити справу про адміністративне правопорушення;
в) стягнути з відповідача на її користь судовий збір.
Рішенням від 05 квітня 2021 року Долинський районний суд Івано-Франківської області позов задовольнив. 
Поновив строк звернення до суду. 
Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №505919 від 23.01.2020 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також суд стягнув з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 405,40 грн.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що працівники органів Національної поліції мають право здійснювати перевірку наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а водій транспортного засобу зобов`язаний при керуванні транспортного засобу мати при собі чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Звертає увагу, що позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції не додано доказів, які б підтверджували, що на момент винесення оскаржуваної постанови у неї був наявний чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №505919 від 23 січня 2020 року, ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 23.01.2020 року близько 12:00 год., рухаючись автодорогою Н-10 Стрий - Чернівці 89км., керуючи автомобілем Honda Ассогd д.н.з. НОМЕР_1 перетнула одну суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1. та не мала при собі, не пред`явила поліса обов`язкового страхування, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Постановою накладено адміністративне стягнення на неї у вигляді штрафу розмірі 425,00грн.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач оскаржила її до суду, оскільки вважає, що законом чітко передбачені випадки, коли можна перевіряти наявність у водія відповідних документів, зокрема, поліса обов`язкового страхування, однак у випадку, що розглядається, жодних підстав для перевірки не було.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що представником відповідача не доведено наявність правових підстав для зупинення транспортного засобу позивача, оскільки така підстава, як перетин позивачкою під час керування транспортним засобом одної суцільної горизонтальної лінії дорожньої розмітки, 1.1 не підтверджується матеріалами справи та будь-якими належними та допустимими доказами.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі –ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9).
У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Так, зокрема, відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме - водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Відтак, чинним законодавством встановлено безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР.
Пунктом 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких і страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.21.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
Частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що працівники поліції вправі здійснювати контроль за наявністю у водія страхового полісу (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при зупинці транспортного засобу за наявності для того законних підстав.
Як видно з матеріалів справи, 23.01.2020 року близько 12:00 год, позивач, рухаючись автодорогою Н-10 Стрий - Чернівці 89км., керуючи автомобілем Honda Ассогd д.н.з. НОМЕР_1 , перетнула одну суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1., у зв`язку з чим працівник поліції зупинив вказаний транспортний засіб та здійснив перевірку документів, зокрема, страхового полісу (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Апеляційний суд вважає, що у поліцейського не було достатніх підстав для зупинення транспортного засобу, на якому рухався позивач, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», пунктом 2.4 ПДР, а також п.21.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Натомість оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушень.
При цьому, відповідачем не надано доказів оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди або скоєння нею порушення ПДР України, а саме, перетину суцільної горизонтальної лінії дорожньої розмітки 1.1. як підстави для зупинки відповідного транспортного засобу.
Інших доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення судом у цій справі не встановлено, а позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що поліцейським без законних для цього підстав здійснено зупинку транспортного засобу, яким рухався позивач, що в свою чергу виключало право на реалізацію повноважень вимагати в останнього пред`явлення страхового полісу (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності
Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення з огляду на відсутність доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.      
Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2021 року у справі № 343/148/21  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.    

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 08.07.2021.