ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 р.	Справа № 440/5628/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства "В.В.С." на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2020, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич,  м. Полтав, повний текст складено 14.12.20 по справі № 440/5628/20
за позовом         Фермерського господарства "В.В.С."      
до        Головного управління ДПС у Полтавській області                   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фермерське господарство "В.В.С." звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 21.09.2020 року  №0001173203 про застосування штрафу у розмірі 500000 грн. за порушення вимог частини 1 статті 15 та абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального"; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року у задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства "В.В.С." відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство "В.В.С." подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем був отриманий Акт №133/16-31-32-01/40492995 від 27.08.2020 року, в якому були відсутні відомості про дату та час завершення перевірки, що дає підстави вважати порушеними процесуальні вимоги складання актів про фактичні перевірки, а сам первинний Акт - недійсним, що автоматично тягне за собою - недійсність ППР. У ході судового розгляду відповідач надав Акт про результати фактичної перевірки, що був зареєстрований 28.08.2020 року за №133/16-31-32-01/40492995, (далі по тексту - Акт 2), який вже містив вказані позивачем вище недоліки (дата і час завершення перевірки були вказані - 28.08.2020 об 15 год. 00 хв.). У супровідному листі (а.с.58) відповідач послався на механічну помилку в первинному Акті, який був надісланий позивачу, але жодних доказів направлення позивачу Акту 2 не надав. Вказує, що первинний Акт і Акт 2 - це різні примірники одного Акту №133/16-31-32-01/40492995, але з механічною помилкою в Акті позивача, щодо дати Акту. В той же час відповідач не пояснив, чому позивачу не було направлено жодних документів щодо усунення недоліків Акту №133/16-31-32-01/40492995 від 27.08.2020 року, який міститься у позивача і чому графи «дата» та «час» завершення перевірки у позивача не заповнені. Зауважує, що фактично відповідач допустив безліч порушень при складанні процесуальних документів та оформленні фактичної перевірки: вказав не правильну дату Акту фактичної перевірки; не правильно склав Акт про фактичну перевірку - не вказав дату та час завершення перевірки; не склав Акт про відмову від підписання Акту фактичної перевірки; не склав і не направив на адресу позивача Акт/ухвалу/лист про усунення недоліків, механічної помилки тощо; сфальсифікував на своєму примірнику Акту про проведення фактичної перевірки заповнення дати і часу завершення перевірки; надав сфальсифіковані докази в суд. Стверджує, що з квітня місяця позивач відмовився від зберігання пального в ємності на складському приміщенні, і розпочав пряму заправку власної техніки в паливні баки постачальником пального. Саме цим і викликане зменшення кількість закупівлі пального з 10000 літрів в березні до 5046 літрів в липні місяці, про що суду була надана Довідка про наявність та використання техніки ФГ «В.B.C.» від 16.11.2020 року вих.№71. Зауважує, що фактична перевірка, яка проводилась щодо позивача, відбувалась з порушення вимог: Голову ФГ «В.B.C.» викликали за допомогою телефонного зв`язку до приміщення ГУ ДФС у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська 4, з рекомендованим переліком документів; під час виклику підставою виклику слугувала «перевірка на предмет реалізації придбаного товару (палива дизельного) третім особам». Зазначає, що під час зустрічі 21.08.2020 року Голові ФГ «В.B.C.» у вестибюлі ГУ ДФС у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська 4, надали наказ №1147 від 18.08.2020 року про проведення фактичної перевірки, та забрали копії документів, які надав позивач. В подальшому, позивач ще двічі привозив на вказану адресу документи на прохання представників відповідача. Вважає, що наявні підстави, у відповідності до ст.317 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції.
Головне управління ДПС у Полтавській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року без змін. Зазначає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки. Вказує, що перед початком перевірки керівнику ФГ «В.В.С.» вручено наказ та розпочато перевірку у відповідності до норм чинного законодавства. Стверджує, що копію наказу на проведення перевірки вручено керівнику ФГ «В.В.С.» 20.08.2020, а згідно п.3 Акту перевірки в графі «перевірку закінчено» вказано 28.08.2020 о 15 год 00 хвилин. Таким чином, перевірка проведена в строк, визначений п.82.3 ст.82 ПК України. Зауважує, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СOVID-19)» від 17.03.2020 № 533-ІХ (зі змінами ЗУ №591-ІХ від 13.05.2020) встановлено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СOVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення вимог законодавства в частині, зокрема, обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками. Вважає, що контролюючим органом правомірно та згідно чинного законодавства проведено перевірку та застосовано штрафні санкції. Зазначає, що під час перевірки, згідно наданих ФГ «В.В.С.» видаткових накладних, податкових накладних, ТТН на відпуск нафтопродуктів, встановлено факт придбання пального в березні, квітні, травні, липні 2020, також встановлено використання ФГ «В.В.С.» на правах власності паливо-заправного комплексу. Керівником ФГ «В.В.С.» надано пояснення, що Господарством в другому кварталі та липні 2020 року здійснювалось придбання дизельного палива, яке використовувалось для власних потреб. Пальне зберігається в ємності для пального за адресою: Полтавська обл., Шишацький р-н, с. Гоголеве. Залишки пального станом на 01.08.2020 склали 1 тонну. Стверджує, що ФГ «В.В.С.» здійснювало придбання та подальше зберігання пального, яке використовувалось для власних потреб, без наявності ліцензії. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ФГ "В.В.С." (ідентифікаційний код 40492995) зареєстроване як юридична особа 19.05.2016 та перебуває на обліку як платник податку в Головному управлінні ДПС у Полтавській області,  що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 66-68).
18.08.2020 начальником  Головного управління  ДПС у Полтавській області О. Лавровим прийнято наказ №1147 "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 20.08.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб ФГ "В.В.С." (код 40492995) за місцем фактичного провадження діяльності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2020 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України (а.с. 40).
Перед початком проведення перевірки керівнику  ФГ "В.В.С."  Скочко В. вручено копію наказу Головного управління  ДПС у Полтавській області №1147 від 18.08.2020  та направлення на перевірку від 18.08.2020 №1213, що підтверджується відповідними відмітками про вручення та підписом керівника  ФГ "В.В.С." Скочка В. у направленні, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 41).
За результатами перевірки складено акт  про результати фактичної перевірки від 27.08.2020 за  №133/16-31-32-01/40492995  (а.с. 13-15).
В акті перевірки від 27.08.2020 за №133/16-31-32-01/40492995 зафіксовано порушення частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме, зберігання пального в місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії (а.с. 15).
З пояснень податкового органу встановлено , що під час реєстрації акту фактичної перевірки
№ 133/16-31-32-01/40492995 допущено технічну помилку  в частині зазначення дати реєстрації акту платника та була вказана дата реєстрації акту перевірки 27.08.2020, у зв`язку з чим податковим органом проведена реєстрація акту перевірки № 133/16-31-32-01/40492995 від 28.08.2020.
12.09.2020 на підставі акту перевірки від 28.08.2020 за  №133/16-31-32-01/40492995  ГУ ДПС у Полтавській  області прийнято податкове повідомлення-рішення №0001173203, яким до ФГ "В.В.С." застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції " у розмірі 500000 грн. (а.с. 11).
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області  від 21.09.2020 №0001173203,  позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.09.2020 №0001173203 прийняте ГУ ДПС у Полтавській області на підставі, у межах повноважень,  у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та  обґрунтовано.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Підпунктом 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності такої підстави: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Отже, наведена норма дозволяє проведення фактичної перевірки на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст. 16 Закону № 481/95-ВР покладені на відповідача.
Пунктом 80.7 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
За правилом пункту 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Так, відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до п. 86.5 ст. 86 вказаного Кодексу акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
Враховуючи вищенаведене норми Податкового кодексу фактичною перевіркою вважається перевірка, що здійснюється саме за місцем фактичного провадження платником діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника  та  у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції , тобто представник суб`єкта господарювання має бути присутнім від початку і до кінця фактичної перевірки.
Колегією суддів встановлено , що позивач як в позові так і в апеляційній скарзі наполягає на тому , що фактична перевірка не проводилась, оскільки перевіряючи не здійснювали виїзд для проведення фактичної перевірки за місцем фактичного здійснення господарської діяльності підприємства , а викликали голову ФГ «В.В.С. за допомогою телефонного зв`язку до приміщення ГУ ДФС у Полтавській області» з рекомендованим переліком документів, де і вручили 20.08.20р. під підпис наказ про проведення фактичної перевірки від 18.08.2020 № 1147 та направлення. 
Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача не змогла підтвердити факт виїзду перевіряючих для проведення фактичної перевірки за місцем фактичного здійснення господарської діяльності підприємства.
Дослідивши акт перевірки від 27.08.2020 за  №133/16-31-32-01/40492995 , який отримано позивачем та  акт перевірки від 28.08.2020 за  №133/16-31-32-01/40492995, який зареєстровано у зв`язку із допуском технічної помилки в частині дати реєстрації акту -27.08.2020, колегією суддів встановлено , що відсутні відомості щодо місця проведення фактичної перевірки підприємства позивача, а саме не зазначено щодо здійснення перевіряючими фактичної перевірки ФГ "В.В.С." за місцем фактичного провадження діяльності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що вказано в наказі № 1147 від 18.08.2020.
Тобто , відсутність в акті перевірки вказівки про виїзд перевіряючих для здійснення фактичної перевірки за місцем фактичного провадження діяльності ФГ "В.В.С." підтверджує доводи позивача щодо не проведення такої фактичної перевірки за місцем фактичного здійснення господарської діяльності підприємства.
Також, колегія суддів звертає увагу на те , що акт перевірки не містить посилань щодо фактичного здійснення перевіряючими обстеження та замірів ємностей із залишками пального за місцем фактичного провадження діяльності ФГ "В.В.С."  . 
Висновки перевіряючими зроблені лише на підставі документів, які надані позивачем, які свідчать лиши про здійснення певної господарської діяльності підприємства та не свідчать про зберігання пального станом на момент проведення перевірки за місцем фактичного провадження діяльності ФГ "В.В.С." .
Крім того , колегія суддів зазначає , що акт перевірки від 27.08.2020 за  №133/16-31-32-01/40492995 направлявся до  ФГ "В.В.С." поштовим зв`язком , тобто, такий акт складений у відсутності посадових осіб суб`єкта господарювання , при тому, що пунктом 80.7 ст. 80 ПК України   встановлено , що представник суб`єкта господарювання має бути присутнім від початку і до кінця фактичної перевірки.
Доказів відмови від підписання акту перевірки податковим органом до суду не надано.
Акт про неможливість вручення платнику податків акту фактичної перевірки від 28.08.2020 за  №133/16-31-32-01/40492995 при виїзді 27.08.2020 року на адресу  ФГ "В.В.С." також спростовує факт здійснення фактичної перевірки саме за місцем фактичного провадження платником діяльності.
Враховуючи вище встановлене , колегія суддів дійшла висновку , що фактична перевірка згідно наказу № 1147 від 18.08.2020 є непроведеною , оскільки відсутні докази  здійснення її саме за місцем фактичного провадження платником діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника, тому прийняття податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 21.09.2020 року №0001173203 за наслідками фактично непроведеної перевірки є неможливим.
Наведене не враховано судом першої інстанції при вирішенні справи по суті позовних вимог , що призвело до невірного її вирішення.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду апеляційної інстанції по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно п. п. 1, 3, 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Таким чином, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про  задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 по справі № 440/5628/20 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким   позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 21.09.2020 №0001173203 про застосування штрафу у розмірі 500000 грн. за порушення вимог частини 1 статті 15 та абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  05.07.2021 року