Ухвала
 
30 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/8845/17
провадження № 61-9891св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М.,
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач),  Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
позивач - Київська місцева прокуратура № 4 в інтересах держави в особі Київської міської ради,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Прокуратури міста Києва на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2017 року Київська місцева прокуратура № 4 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна від добросовісного набувача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення щодо оформлення документів про приватизацію спірного нежитлового приміщення не приймалося, свідоцтво про право власності на нього не видавалося, та оригінали таких документів у суді не досліджувалися. Спірне нерухоме майно відноситься до переліку майна підприємств, організацій та установ комунальної власності територіальної громади м. Києва. На підставі рішення Дніпровської районної в м. Києві ради від 12 березня 2009 року № 339 процедуру приватизації нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано. Тобто, відчуження спірного майна відбулося поза волею його власника територіальної громади м. Києва. Крім того, позовна давність до вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовується.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право комунальної власності на спірне нежитлове приміщення припинилося, у зв`язку з видачею свідоцтва Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 16 квітня 2008 року про передачу цього майна ОСОБА_2 у приватну власність.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду, Прокуратура міста Києва, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції, надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу. 
У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. 
Касаційна скарга мотивована тим, що спірне приміщення є неприватизованим, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, в установленому законом порядку нікому не передавалась у власність; свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення ОСОБА_2 не видавалося, а тому він не має законних підстав для набуття права власності на спірні приміщення та розпоряджатися ним; під час розгляду Бориспільським міськрайонним судом Київської області справи № 2-2782/10 про визнання за ОСОБА_3 права власності на спірне нежитлове приміщення, дійсний власник майна - територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради не була учасником процесу, рішення в порядку статті 346 ЦК України не ухвалювалося, а тому це рішення суду не є правовою підставою для набуття права власності на спірне майно за ОСОБА_3 та іншими особами та не має преюдиційності у цій справі.
У липні 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому адвокат Билін Р. Г. в інтересах ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження  у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу № 466/8649/16-ц за позовом керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_4 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»), за участю третіх осіб: Львівського міського управління юстиції, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що якщо позивач, який вважає себе власником майна, подає позов про витребування цього майна відповідно до статті 388 ЦК України у добросовісного набувача, та зазначає первинною підставою вибуття майна з його володіння (власності) ? нескасоване рішення суду (третейського суду), яке було чинним на момент набуття відповідачем права власності на спірне майно, то за таких обставин відсутні правові підстави вважати, що відповідач придбав спірне майно в особи, яка не мала права його відчужувати, відповідно і для застосування статті 388 ЦК України.
Оскільки існує різний підхід до розуміння та тлумачення статті 388 ЦК України під час розгляду аналогічних справ, то Верховний Суд вважав за необхідне відступити від наведених висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1цс15, від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1203цс15, та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 910/16133/16 та від 20 лютого 2019 року у справі № 916/1689/17.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року справу № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20) прийнято до розгляду.
У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними з тим, що є предметом спору у справі № 466/8649/16-ц, оскільки вирішення спору залежить від розуміння та тлумачення статті 388 ЦК України у разі зазначення первинною підставою вибуття майна з його володіння (власності) ? нескасоване рішення суду (третейського суду), яке було чинним на момент набуття відповідачем права власності на спірне майно.
За таких обставин, з огляду на пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20).
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 755/8845/17 за позовом Київської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна від добросовісного набувача, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий  	І. М. Фаловська	
  Судді:	  В. М. Ігнатенко     С. О. Карпенко     С. Ю. Мартєв      В. А. Стрільчук