УХВАЛА
про передачу справи на розгляд палати

15 липня 2021 року 

м. Київ
справа №440/7341/20
адміністративне провадження №К/9901/18184/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 
на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 (суддя Петрова Л.М) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 (колегія у складі суддів Рєзнікової С.С., Бегунца А.О., Мельнікової Л.В.) 
у справі № 440/7341/20 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

I. ПРОЦЕДУРА

1.          10.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила:
-          визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.08.2020 №129 про відмову у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника;
-          зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату з 27.06.2020 пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 .
2.          Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021, у задоволенні позову відмовлено.
3.          18.05.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на зазначені судові рішення. У касаційній скарзі позивач просить відступити від висновків Верховного Суду, скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
4.          Ухвалою Верховного Суду від 04.06.2021 відкрито касаційне провадження у справі. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
6.           ОСОБА_1 - дружина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який був суддею у відставці і отримував щомісячне довічне грошове утримання судді.
7.          07.08.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію згідно із Законом України "Про судоустрій і статус суддів" за матеріалами архівної справи чоловіка.
8.          10.08.2020 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 129 відмовлено позивачу в переведенні, згідно із заявою від 07.08.2020 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно із Законом України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з відсутністю правових підстав. 
9.          Крім того, у рішенні вказано, що позивача з 07.08.2020 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсію обчислено в розмірі 50% від пенсії за віком на загальних підставах померлого годувальника.
10.          Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду.

III. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11.          В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що перебувала на утриманні чоловіка, досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, тобто є непрацездатною, а тому має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.
12.          Пенсія, яку призначено відповідно до Закону № 1058-IV, і довічне грошове утримання судді є аналогічними за правовою природою, а тому відповідач повинен був призначити їй з 27.06.2020 (день наступний, після смерті годувальника) пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 .
13.          Відповідач заперечував проти позовних вимог. Вважає, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника врегульовано лише нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Пенсійне забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не врегульовано, ані Законом України "Про статус суддів", ані Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
15.          За висновком суду першої інстанції, довічне грошове утримання судді не є видом пенсії, а призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є закони України "Про статус суддів" та «Про судоустрій і статус суддів". Цими актами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме судді. Виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а тому її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          У касаційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводить необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права, викладеного у постановах Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 667/1568/16, від 15.01.2020 у справі №  592/7939/16-а, про те, що: «<…> виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді». 
17.          На думку представника скаржника, така правова позиція фактично позбавляє позивача та інших осіб у подібних правовідносинах права на соціальний захист, Верховний Суд проявляє надмірний формалізм, не дотримується принципу верховенства права, правової визначеності; неправильно застосовує ст. 8, 22, 64, 129 Конституції України, ч. 1 ст. 37 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1058-IV) та ч. 5 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), порушує ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
18.          Щомісячне довічне грошове утримання як альтернатива пенсії є регулярною щомісячною грошовою виплатою, призначеною чоловіку позивача як судді у відставці, що проводилася територіальним органом Пенсійного фонду за рахунок коштів Державного бюджету. Умови надання матеріального і соціального забезпечення особам, які перебувають на утриманні судді, що обрав щомісячне довічне грошове утримання, є менш сприятливими порівняно з суддями у відставці, які обрали пенсію. 
19.          Верховний Суд у подібних справах та суди попередніх інстанцій у цій справі не оцінювали повноту та якість законодавства у спірних правовідносинах; не врахували, що на момент прийняття Закону № 1058-IV у законодавстві було відсутнє поняття щомісячного довічного грошового утримання; наразі відсутні будь-які розумні та обґрунтовані причини виключення законодавцем можливості виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника, вирахуваної з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
20.          За наявності прогалини у законодавстві, неузгодженості між Законами № 1058-IV та №  1402-VIII, суди мають керуватися загальними нормами і принципом верховенства права. Не використання довічного грошового утримання як базової величини при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника є свавільним та небезпечним для правової системи, допускає тлумачення норм Конституції у спосіб, найменш сприятливий для громадянина. 
21.          Відповідачем не надано до суду відзиву на касаційну скаргу позивача.

VІ. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

22.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд палати, до складу якої входить колегія суддів.
23.          Ключовим у даній справі є питання про право позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
24.          Верховний Суд вже розглядав справи №  667/1568/16, №  592/7939/16-а, №  635/4299/17, №  318/2128/15-а з подібними правовідносинами та, відповідно, у постановах від 11.07.2019, 15.01.2020, 28.04.2020, 19.03.2021 дійшов висновку, що оскільки позивачка звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме на підставі Закону № 1058-IV, то розмір такої пенсії обчислюється, виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №  1058-ІV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.
25.          Колегія суддів вважає за необхідне відступити від цього правового висновку з наступних підстав.
26.          Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
27.          Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №  1058-IV, відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
28.          Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат.
29.          Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
30.          Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
31.          Отже, позивач має право на перехід, за своїм бажанням і в порядку, що визначений законом, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, для якої його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування та яка сама одержувала пенсію (за віком). При цьому, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа.
32.          Як встановлено судами, покійний ОСОБА_3 був суддею у відставці і отримував щомісячне довічне грошове утримання судді.
33.          Розділом X Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) визначено статус судді у відставці. Згідно з ч.1 ст. 142 цього Закону судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
34.          Згідно ч. 5 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
35.          Конституційний Суд України в пункті 7 мотивувальної частини рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.
36.          Згідно з пунктом 3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
37.          Таким чином, судді, який вийшов у відставку, за його вибором може виплачуватися або пенсія, в разі досягнення відповідного віку, або щомісячне довічне грошове утримання судді. При цьому, як пенсія, так і щомісячне довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу та за своїм змістом є регулярними щомісячними грошовими виплатами, які призначаються у встановленому державою порядку як захід забезпечення належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків судді.
38.          Судами встановлено, що з 07.08.2020 позивачку переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому пенсію обчислено в розмірі 50% від пенсії за віком, яку мав би отримувати померлий годувальник.
39.          Суд звертає увагу, що суддя у відставці ОСОБА_3 пенсії не отримував. Відтак, відповідач, діючи відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV, не мав правових підстав для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
40.          Обчислення розміру пенсії у зв`язку із втратою годувальника від уявного розміру пенсії за віком померлого годувальника, яку він у дійсності ніколи не отримував, не узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV, оскільки в основу такого рішення покладено юридичний факт, якого не існує.
41.          Водночас, буквальне тлумачення ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV призводить до позбавлення права на пенсію у разі втрати годувальника утриманців судді у відставці, який отримував щомісячне довічне грошове утримання, а не пенсію. 
42.          На думку колегії суддів, право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника не може залежати він того, що годувальник отримував пенсійні виплати не відповідно до Закону № 1058-IV, а на підставі Закону № 1402-VIII у вигляді щомісячного довічного грошового утримання судді. 
43.          Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника. Її розмір залежить від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.
44.          Встановлення менш сприятливих умов матеріального і соціального забезпечення особам, які перебувають на утриманні судді у відставці, що обрав щомісячне довічне грошове утримання, порівняно з суддями у відставці, які обрали пенсію, призводить до звуження змісту та обсягу прав утриманців і відповідно до вимог статті 22 Конституції України є недопустимим.
45.          У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», «Пічкур проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації.
46.          Відповідач не враховує спеціального статусу годувальника - судді у відставці ОСОБА_3 й ту обставину, що він отримував не пенсію за віком, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
47.          Отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання судді у відставці призначена на законних підставах та була регулярною виплатою, яка за правовою природою прирівняна до пенсійної виплати за рахунок державних коштів, а тому неврахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що позивач, яка перебуваючи в непрацездатному віці, втративши матеріальну підтримку в зв`язку зі смертю чоловіка, залишилась без матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законодавством.
48.          Верховний Суд, вирішуючи такі справи раніше, керувався тим, що базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника. Проте, зазначена правова позиція фактично позбавляє позивача та інших утриманців судді у відставці, конституційного права на соціальний захист. За існуючого підходу право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника мають лише і виключно особи, які перебували на утриманні судді-годувальника, що отримував пенсію за віком. Це означає, що якщо годувальник отримував хоч і аналогічний вид забезпечення, який, проте, не називається «пенсією за віком», його утриманці повністю позбавлені права на соціальний захист у вигляді пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
49.          Відповідно до ч. 1 ст. 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.
50.          Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
51.          Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій-четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.
52.          За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи №440/7341/20 (К/9901/18184/21) на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Керуючись статтями 346, 347 КАС України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Справу №440/7341/20 передати на розгляд палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб