ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2021 р.           Справа№ 911/773/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Куксова В.В.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
 
при секретарі        Пнюшкову В.Г.
за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 30.06.2021.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Броварської міської ради Київської області
на рішення Господарського суду Київської області 
від 16.02.2021 (повний текст складено 02.04.2021)
у справі №911/773/20 (суддя Ярема В.А.)
за позовом Броварської міської ради Київської області
до 1) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна"
2) Державного реєстратора - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни
про скасування рішення про державну реєстрацію та виключення запису про державну реєстрацію іншого речового права,

ВСТАНОВИВ:

Броварська міська рада Київської області (далі - позивач, скаржник) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" (далі - відповідач-1), державного реєстратора - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни (далі - відповідач 2) про скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни номер: 47764244 від 12.07.2019 про державну реєстрацію іншого речового права, запис про право власності №32379246, на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №32379246 про державну реєстрацію іншого речового права за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" (код ЄДРПОУ 32831851) на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га.
Вказані позовні вимоги обґрунтовані обставинами безпідставного подання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" заяви для проведення державної реєстрації іншого речового права - права постійного користування належною позивачу на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 3210600000:01:063:0569.
Рішенням Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у задоволенні позовних вимог Броварської міської ради Київської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" та Державного реєстратора - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни номер: 47764244 від 12.07.2019 про державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису №32379246 про державну реєстрацію іншого речового права за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" (код ЄДРПОУ 32831851) на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га, відмовлено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Броварська міська рада Київської області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20 скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що оскаржуване рішення є безпідставним, необґрунтованим та винесеним в наслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення державного реєстратора є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки державний акт Б№085659, на підставі якого було проведено відповідну реєстрацію, виконавчим комітетом Броварської міської ради не видавався, а державним реєстратором порушено передбачений законом порядок та процедуру прийняття і перевірки поданих документів.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 апеляційну скаргу Броварської міської ради Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Тищенко О.В., Чорногуза М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Броварської міської ради Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20. Призначено справу до розгляду на 09.06.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги Броварської міської ради Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20 на 30.06.2021.
28.05.2021 від відповідача-1 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20 без змін. 
Зокрема, у своєму відзиві відповідач-1 зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано будь-яких доказів, які свідчили про припинення права постійного користування радгоспу ім. Кірова, КМП «Нова Україна», відповідача-1 на спірну земельну ділянку, вилучення цієї земельної ділянки у відповідності до ст. 141-149 Земельного кодексу України.
29.06.2021 від відповідача-1 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшли письмові пояснення.
У своїх письмових поясненнях останній зазначає, що у передавальному акті відсутні відомості про перехід права постійного землекористування. Водночас, відсутність таких відомостей ніяким чином не дає підстави для висновку про відсутність переходу до відповідача-1 в порядку правонаступництва права постійного землекористування.
В судовому засіданні 30.06.2021 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, та просив рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20 скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В судовому засіданні 30.06.2021 представник відповідача-1 заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20 залишити без змін.
Відповідач-2 в судове засідання 30.06.2021 не з`явився. Про поважність неявки в судове засідання не повідомив.
У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності відповідача-2 та його повноважених представників за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 30.06.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача та відповідача-1, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судовою колегією, відповідно до викладених у позові доводів територіальній громаді міста Бровари в особі Броварської міської ради Київської області належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га, по вулиці Симоненко Василя, 76, м. Бровари.
Як зауважив позивач, набуттю спірною земельною ділянкою статусу об`єкту цивільних прав передувало прийняття Броварської міською радою рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.
Надалі, за доводами позивача, 22.04.2019 державним реєстратором на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012, прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою міста Бровари в особі Броварської міської ради (код ЄДРПОУ 26376375) на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569 (далі - спірна земельна ділянка).
В підтвердження вказаних вище обставин позивачем надано копії витягу з рішення Броварської міської ради "Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється для продажу окремими лотами на конкуретних засадах (земельних торгах)" №1374-54-07 від 11.04.2019 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №174103809 від 17.07.2019 (далі - інформаційна довідка №174103809 від 17.07.2019).
Також позивачем до позовної заяви додано копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3215967862019 від 25.07.2019, зі змісту якого слідує, що земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:063:0569 (далі - спірна земельна ділянка) зареєстрована 08.02.2019 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 09.11.2018.
Поряд з тим, за доводами позивача, 12.07.2019 СТОВ "Нова Україна" безпідставно, в порушення норм діючого законодавства подано заяву №34980138 для проведення державної реєстрації іншого речового права, за результатами розгляду якої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною прийнято рішення від 12.07.209 №47764244, на підставі якого внесено запис №32379246 про реєстрацію за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" іншого речового права - права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 3210600000:01:063:0569 площею 0,242 га (далі - спірне рішення).
Вказане вище рішення державного реєстратора позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки державний акт Б№085659, на підставі якого було проведено відповідну реєстрацію, виконавчим комітетом Броварської міської ради не видавався, а державним реєстратором порушено передбачений законом порядок та процедуру прийняття і перевірки поданих документів.
Водночас позивач вказав, що згідно викладених у висновку Комісії з питань розгляду скарг в сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 09.09.2019 до заяви про реєстрацію №34980138 відповідачем додано такі документи: витяг з ДЗК від 12.07.2019 №11789543 та державний акт на право користування землею від 1981, серія та номер Б№085659, виданий виконавчим комітетом Броварської районної (міської) ради народних депутатів на радгосп ім. Кірова.
Позивач зауважив на тому, що:
- у зазначеному вище акті відсутні дати його видачі, оскільки міститься лише рік видачі, а також номер реєстрації в книзі записів державних актів на право користування землею;
- згідно відповідного акта за користувачем закріплено землі для використання в сільськогосподарському виробництві.
З огляду на вказане позивач висловив сумніви у наявності оригіналу вказаного вище акта.
Посилаючись на викладені у висновку Комісії питань розгляду скарг в сфері державної реєстрації від 09.09.2019 дані щодо обставин спірної реєстраційної дії позивач вказав, що державним реєстратором не перевірено повноваження осіб, що проводили реєстрацію, а до заяви про державну реєстрацію не додано установчих документів, що визначають обсяг цивільної правоздатності та дієздатності СТОВ "Нова Україна".
За доводами позивача, при вчиненні спірної реєстраційної дії не була перевірена відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.
В розрізі вказаного вище позивач зауважив, 22.04.2019 право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за Броварською міською радою Київської області, тоді як жодного документу, що міг би бути підставою для визнання права постійного користування спірною земельною ділянкою за СТОВ "Нова Україна", під час вчинення реєстраційних дій 12.07.2019 реєстратору надано не було.
Також позивач зазначив, що в Державному реєстрі відсутні скан-копії документів, що підтверджують повноваження СТОВ "Нова Україна", та документу, на підставі якого прийнято рішення про державну реєстрацію.
Вказані вище обставини, на думку позивача, свідчать про порушення порядку під час спірної державної реєстрації.
Посилаючись на встановлені під час розгляду справ №№911/2997/16 та 911/3588/13 обставини, позивач зазначив про те, що СТОВ "Нова Україна" не є правонаступником прав та обов`язків радгоспу імені Кірова, у тому числі і стосовно прав користування землею за державним актом Б№085659 від 1981 року.
В розрізі обставин відсутності у відповідача 1 права користування на спірну земельну ділянку позивач вказав на доказову непідтвердженність віднесення земельної ділянки кадастровий номер 3210600000:01:063:0569 до виділених радгоспу імені Кірова земель.
До того ж, на думку позивача, із врахуванням вимог діючих на момент видачі акта Б№085659 ст. ст. 15, 16, 20, 21, 35 Земельного кодексу Української РСР, відповідач 1 повинен мати: рішення виконавчого комітету, докази встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), докази освоєння протягом двох років наданої земельної ділянки, попри те вказані документи під час вчинення спірної реєстраційної дії державному реєстратору для підтвердження речових прав не надано.
Крім того позивач вказав, що:
- спірна земельна ділянка була зареєстрована на підставі технічної документації, розробленої саме позивачем і до якої відповідач жодного відношення не має, тод і як під час спірної реєстрації технічну документацію СТОВ "Нова Україна" державному реєстратору не надано;
- під час вчинення спірної реєстраційної дії реєстратору був наданий витяг з ДЗК від 12.07.2019 №11789543, який згідно листа ГУ Держгеокадастру у Київській області від 17.07.2020, не видавався.
Додатково позивачем зазначено, що при аналогічних обставинах на підставі державного акту на право користування землею Б№085659 СТОВ "Нова Україна" заволоділо іншою, належною Броварській міській раді Київської області земельною ділянкою, та рішенням комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за СТОВ "Нова Україна".
Викладені вище обставини, за доводами позивача, як окремо, так і в сукупності свідчать про незаконність реєстраційної дії, рішення щодо якої оскаржується, а тому позивач просить скасувати рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни номер: 47764244 від 12.07.2019 про державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №32379246 про державну реєстрацію іншого речового права за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" (код ЄДРПОУ 32831851) на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га.
Щодо обраного способу захисту, в розрізі заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює можливість оскарження до суду рішення державного реєстратора, записів про проведену державну реєстрацію прав та визначають скасування судом рішення про державну реєстрацію прав та запису про проведену державну реєстрацію, як підставу для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації.
З огляду на вказане позивач, посилаючись зокрема на ст. 41 Конституції України та ст. ст. 317, 321 Цивільного кодексу України, вважає, що скасування рішення про державну реєстрацію та запису про державну реєстрацію спрямовано на відновлення становища позивача, яке існувало до порушення (незаконне вибуття з права власності земельної ділянки, на підставі незаконних реєстраційних дій).
Не погоджуючись із вказаними вище вимогами, СТОВ "Нова Україна" зазначено, що по завершенню приватизації радгосп імені Кірова перетворено у КСП "Нова Україна", яке є правонаступником прав та обов`язків радгоспу.
В підтвердження вказаних доводів відповідач-1 надав, зокрема, копії: протоколу зборів уповноважених радгоспу ім. Кірова №1 від 24.03.1992; статуту КСП "Нова Україна", затвердженого зборами уповноваженого трудового колективу радгоспу ім. Кірова від 24.03.1992; протоколу зборів уповноважених членів трудового колективу радгоспу ім. Кірова №2 від 21.12.1993; плану приватизації державного майна радгоспу ім. Кірова, затвердженого начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 29.12.1993; акта прийому-передачі державного майна радгоспу ім. Кірова від 14.10.1994; статуту КСП "Нова Україна", затвердженого зборами уповноважених членів трудового колективу радгоспу ім. Кірова 21.12.1993.
Надалі, за доводами відповідача-1, в результаті реорганізації КСП "Нова Україна" шляхом приєднання до СТОВ "Нова Україна" останнє вважається правонаступником усіх прав та обов`язків колишніх КСП "Нова Україна" і радгоспу ім. Кірова, що також підтверджується встановленими у справі №   910/4319/19 обставинами переходу до відповідача-1 прав та обов`язків КСП "Нова Україна" і радгоспу імені Кірова, які є преюдиційними в силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України та не підлягають доказуванню у даній справі.
Стосовно ж обсягу прав та обов`язків, що перейшли до відповідача-1, останній, посилаючись на п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року №449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" та ч. 10 ст. 281 Закону України "Про Державний земельний кадастр" вказав, що державний акт на право користування землею Б№085659 є дійсним документом на підтвердження права постійного користування, тоді як право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.
Також в розрізі вказаного вище відповідач-1 зазначив, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним, а припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.
Отже, посилаючись на зазначене вище, враховуючи принцип універсального правонаступництва у випадку припинення юридичної особи шляхом реорганізації, згідно якого під час реорганізації переходять усі права та обов`язки, котрі існували на час припинення, без жодних застережень, відповідач 1 заначив, що він є правонаступником КСП "Нова Україна", радгоспу імені Кірова, а тому є законним землекористувачем згідно вказаного державного акта Б№085659, як чинним правовстановлюючим документом на відповідне право.
Заперечуючи доводи позивача про порушення процедури державної реєстрації, відповідач 1 вказав, що:
- згідно п. 2 Розділу VII "Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельнй кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, а тому спірна земельна ділянка, що є частиною масиву земель згідно державного акта на право постійного користування землею Б №085659, ввважається сформованою, оскільки право на таку земельну ділянку виникло до 2004 року;
- на момент виникнення у відповідача 1 права постійного землекористування земельною ділянкою згідно державного акта на право постійного користування землею Б №085659 ділянкою діяло законодавство, що не передбачало його обов`язкової реєстрації.
Що ж до обставин розташування спірної земельної ділянки площею 0,242 га кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, в межах земельної ділянки згідно державного акта на право постійного користування землею Б №085659, то такі обставин, за доводами відповідача 1, підтверджуються висновком експерта №ЕС-1701-1-1562.20 від 15.10.2020.
З огляду на вказане вище, оскільки спірна земельна ділянка внесена в ДЗК з присвоєнням окремого кадастрового номеру, право власності на яку було зареєстровано за територіальною громадою, відповідач 1 вказав, що подав державному реєстратору необхідний пакет документів для проведення державної реєстрації належного відповідачу 1 похідного права - права постійного землекористування, у тому числі установчі документи на підтвердження дієздатності СТОВ "Нова Україна" та її прав на спірну земельну ділянку.
Своєю чергою позивач не погодився з доводами та запереченнями позивача та вказав, що встановлені у справі №910/4319/19 обставини не мають преюдиційного характеру у даній справі, оскільки позивач не брав участі у справі №910/4319/19.
Стосовно акта на право користування земельною ділянкою Б №085659 позивач вказав, що згідно листа ГУ Держгеокадастру у Київській області від 01.07.2020 в архіві управління відсутній такий акт, а відповідно до даних державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем), станом на 2016 рік, за СТОВ "Нова Україна" на території м. Бровари Київської області земельні ділянки не обліковуються.
Позивач також зауважив на помилковості посилання відповідача-1 на те, що земельні ділянки, право користування на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера, оскільки, на переконання позивача, згідно пункту "в" ст. 141 Земельного кодексу України у разі припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, їх право користування земельною ділянкою припиняється і автоматично в порядку правонаступнитцва не переходить.
Окремо позивач вказав, що висновок експерта №ЕС-1701-1-1562.20 від 15.10.2020 не може бути прийнятий у якості доказу з огляду на те, що під час спірної реєстрації вказаного висновку експерта не існувало, а під час проведення експертизи порушено принципи законності, повноти та об`єктивності, оскільки дослідження проведено без технічної документації щодо земельної ділянки радгоспу ім. Кірова.
Відповідач-1 не погодився з доводами позивача, оскільки акт, як правовстановлюючий документ, не визнавався недійсним та не скасовувався у передбаченому законом порядку, а лист ГУ Держгеокадастру у Київській області, як і звітність по формі 6-зем не свідчать про припинення речових прав відповідача-1.
Також відповідач-1 зауважив, що право користування спірною земельною ділянкою у нього виникло до моменту реєстрації позивача права власності на цю землю, а виготовлення позивачем технічної документації на спірну земельну ділянку та її подальша реєстрація в ДЗК не позбавляє відповідача 1 здійснити державну реєстрацію похідного речового права на спірну земельну ділянку.
Стосовно ж висновку експерта №ЕС-1701-1-1562.20 від 15.10.2020 відповідач-1 вказав, що нормативно-правові акти не містять заборон та обмежень щодо проведення експертизи без проекту землеустрою, на підставі якого видано акт.
До того ж відповідач-1 вказав, що висновок експерта №ЕС-1701-1-1562.20 від 15.10.2020 складено за результатами земельно-технічної експертизи, а не експертизи із землеустрою, до якої ставляться вимоги щодо подання на дослідження проектно-технічної документації із землеустрою, а тому, за доводами відповідача 1, відповідний висновок складено за наявності всіх необхідних документів.
Ухвалюючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни номер: 47764244 від 12.07.2019 про державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га.

Розглянувши апеляційну скаргу Броварської міської ради Київської області, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Приписами статей 316, 317, 321 Цивільного кодексу України унормовано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, звернення до суду із вимогою про скасування рішення про державну реєстрацію та виключення запису про державну реєстрацію іншого речового права - права користування СТОВ "Нова Україна" земельною ділянкою кадастровий номер 3210600000:01:063:056, Броварська міська рада мотивує обставинами порушення її права власності на відповідну земельну ділянку та необхідністю захисту такого права шляхом відновлення становища позивача, яке існувало до порушення.
Як слідує з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки №174103809 від 17.07.2019, за територіальною громадою міста Бровари в особі Броварської міської ради 22.04.2019 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569.
Водночас з відповідної інформаційної довідки №174103809 від 17.07.2019 також слідує, що рішенням державного реєстратора від 12.07.2019 №47764244, на підставі державного акта на право користування землею серія та номер Б №085659, виданого виконавчим комітетом Броварської районної (міської) Ради народних депутатів, за СТОВ "Нова Україна" зареєстровано інше речове право - право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, про що до реєстру внесено запис №32379246.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею
Частиною 1 ст. З ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами
Згідно зі ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; г) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку
З наведених приписів земельного законодавства вбачається, що право постійного користування земельною ділянкою, по-перше, є похідним від права власності, причому виключно від державної чи комунальної власності на землю, а по-друге, може належати обмеженому колу суб`єктів, які виконують публічні, соціальні, освітянські функції або ж надавати послуги загального користування значній кількості споживачів
Пунктом "в" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, крім іншого, припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій. Так само й пункт 3 частини першої статті 27 Земельного кодексу від 18.12.1990 N 561-ХІІ(в редакції Закону від 13.03.19 92 № 2196-ХП), чинного до 01.01.2002, регламентував, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства
За таких обставин припинення державного підприємства у будь-якій з форм - реорганізації чи ліквідації, матиме своїм наслідком припинення права постійного користування відповідною земельною ділянкою, наданою такому державному підприємству.
Земельний кодекс України (в редакції, чинній на момент видання Державного акту) і Земельний кодекс України (в редакції, чинній на момент створення КСП «Нова України», СТОВ «Нова Україна») не передбачали жодних виняткових підстав для автоматичного набуття постійного права користування земельними ділянками правонаступниками колишніх землекористувачів.
Отже, автоматичне переоформлення прав землекористування діючим законодавством України не передбачено. Перехід до правонаступника частини майнових прав і обов`язків не породжує автоматичний перехід до новоствореного підприємства (відповідача-1) права саме постійного користування земельною ділянкою, як і в минулому не відбулося переходу до КСП «Нова Україна» такого права постійного користування земельною ділянкою, яка була відведена радгоспу імені Кірова
Посилання суду першої інстанції на висновки, викладені постановах Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №918/194/19, від 26.09.2019 у справі №924/1114/18 від 31.01.2019 у справі №914/839/18, колегією суддів вважаються необґрунтованими у зв`язку з тим, що в вищезазначених справах вбачався та був підтверджений доказами, по перше, факт правонаступництва; по друге, факт передачі в порядку правонаступництва земельних ділянок. В даній справі відсутні як докази правонаступництва, так і докази передачі земельних ділянок в порядку цього «правонаступництва».
Посилання суду першої інстанції, в обґрунтування переходу права постійного користування в порядку правонаступництва КСП «Нова Україна» після радгоспу ім. Кірова, на план приватизації державного майна радгоспу ім. Кірова, зі змісту якого слідує, що землекористування підприємством здійснюється згідно державного акта на право користування землею, виданого виконавчим комітетом Броварської районної ради народних депутатів за Б№085659 в 1981 році, є необґрунтованим, з огляду на таке.
Так, згідно цього плану станом на 01.11.1993 в землекористуванні радгоспу значиться 4114,2 га. землі Сільськогосподарських угідь - 3292,4 га. з них: рілля - 1382,4га, сінокоси -1573,3, пасовища - 289,6 га
А з державного акта на право користування землею Б№085659 слідує, що у 1981 році виконавчим комітетом Броварської районної (міської) Ради народних депутатів за радгоспом ім. Кірова закріплено в безстрокове і безплатне користування 7584,2 га землі.
З урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, судом першої інстанції не усунуто розбіжностей щодо цих обставин - посилання суду першої інстанції на те, що факт передачі права постійного користування в порядку правонаступництва підтверджується планом приватизації є необґрунтованим та безпідставним.
Також колегія суддів зазначає, що спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану міста Бровари та Детального плану знаходиться на території земель громадської забудови, та не відноситься до земель сільськогосподарського призначення, в той час, як за Державним актом 1981 року радгоспу ім. Кірова виділялася земельна ділянка сільськогосподарського призначення.
Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, щодо належності СТОВ «Нова Україна» спірного майна в порядку правонаступництва КСП «Нова Україна» та радгоспу ім. Кірова.
Колегія суддів звертає увагу, що чинними судовими рішеннями (рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2016, постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017, постановою Вищого господарського суду України від 12.09.2017) по справі №911/2997/16 щодо заявленого СТОВ «Нова Україна» його права постійного користування земельною ділянкою, яке, за його твердженням, належить йому як правонаступнику КСН "Нова Україна", суди встановили наступні обставини щодо правонаступництва СТОВ «Нова Україна»:
21.02.1997 КСП "Нова Україна" було внесене до ЄДРПОУ під ідентифікаційним кодом 00448737.
26.12.2003 ухвалою Господарського суду Київської області у справі №   263/126-98 за заявою ЗАТ "Васильківхлібпродукт" про визнання банкрутом КСП "Нова Україна" затверджено мирову угоду від 16.12.2003, у зв`язку з чим провадження у справі № 263/126-98 припинено. Ухвалено ТОВ "Земельний актив" (код 32665536) та ТОВ "Синкол" (код 31753097) провести реорганізацію КСП "Нова Україна" в нове підприємство СГТОВ "Нова Україна" на правах його засновників за умови повного прийняття на себе правонаступництва по всіх боргових зобов`язаннях та майнових і немайнових прав КСП "Нова Україна" з обов`язковим присвоєнням нового ідентифікаційного коду та виключенням КСП "Нова Україна" з ЄДРПОУ.
СГ ТОВ "Нова Україна" із ідентифікаційним кодом 32831851 було зареєстроване Броварською РДА 31.12.2003.
З матеріалів реєстраційної справи ТОВ "Нова Україна" (код ЄДРПОУ 32831851) вбачається, що 29.12.2003 відбулись загальні збори засновників СГ ТОВ "Нова Україна" - ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол", на яких було ухвалено рішення про створення СГ ТОВ "Нова Україна", затвердження його статуту та установчого договору на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 26.12.2003 у справі № 263/126-98. Також було затверджено статутний фонд у розмірі 30 000,00 грн. (протокол № 1 від 29.12.2003).
У п. 1.2 затвердженого рішенням зборів засновників (протокол № 1 від 29.12.2003) статуту СГ ТОВ "Нова Україна" зазначено, що товариство створено на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 22.07.2004, якою припинено провадження у справі № 263/126-98 про банкрутство КСП "Нова Україна" і затверджено мирову угоду від 26.12.2003, згідно якої ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол" в результаті реорганізації КСП "Нова Україна" в нове підприємство - СГ ТОВ "Нова Україна" на правах його засновників за умови повного прийняття на себе правонаступництва по всіх боргових зобов`язаннях та майнових і немайнових правах КСП "Нова Україна".
Як вбачається з наданих на запит суду матеріалів реєстраційної справи КСП "Нова Україна", 17.03.2004 ліквідатор, на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 26.12.2003, звертався до Броварської РДА з проханням скасувати державну реєстрацію КСП "Нова Україна" згідно із п. 36 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.98 №   740 "Про порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності". Проте йому було відмовлено, оскільки в представлених ним матеріалах був відсутній затверджений судом ліквідаційний баланс, передавальний акт та розподільчий баланс відповідно до ст. 107 ЦК України, а сама ухвала суду не зобов`язувала орган реєстрації здійснити скасування державної реєстрації КСП "Нова Україна", код 00448737.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2004 за апеляційною скаргою АКАБ "Україна" ухвала Господарського суду Київської області від 26.12.2003 у справі № 263/126-98 була скасована повністю.
Далі, ухвалою Господарського суду Київської області від 22.07.2004 у справі № 263/126-98 було затверджено мирову угоду від 16.12.2003 з наступними змінами від 07.07.2004, у зв`язку з чим провадження у справі №   263/126-98 припинено. Ухвалено ТОВ "Земельний актив" (код 32665536) та ТОВ "Синкол" (код 31753097) провести реорганізацію КСП "Нова Україна" в нове підприємство СГ ТОВ "Нова Україна" на правах його засновників за умови повного прийняття на себе правонаступництва по всіх боргових зобов`язаннях та майнових і немайнових прав КСП "Нова Україна" з обов`язковим присвоєнням нового ідентифікаційного коду та виключенням КСП "Нова Україна" з ЄДРПОУ, державну реєстрацію якого провести в межах Броварського району Київської області через Броварську РДА Київської області. 
Предметом затвердженої ухвалою Господарського суду Київської області від 22.07.2004 у справі № 263/126-98 мирової угоди було погашення в повному обсязі залишкової суми майнових вимог, які виникли в процесі ліквідації підприємства, в межах визначених даною мировою угодою. Сторони мирової угоди (кредитори, боржник та заінтересовані особи - ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол") дійшли згоди, що КСП "Нова Україна" має змінити свою організаційно-правову форму і пройти процес перетворення в СГ ТОВ "Нова Україна" шляхом реорганізації підприємства-боржника з обов`язковим виключенням КСП "Нова Україна" з ЄДРПОУ після повного погашення кредиторської заборгованості. ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол" зобов`язались провести реорганізацію КСП "Нова Україна" в нове підприємство - СГ ТОВ "Нова Україна" та стати його засновниками. Сторонами було погоджено, що реорганізація КСП "Нова Україна" в інше підприємство відповідно до цієї мирової угоди може відбуватися лише за умови повного прийняття на себе ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол" правонаступництва по всіх боргових зобов`язаннях та майнових і немайнових правах боржника, які Існували на день укладення мирової угоди і визначених в даній мировій угоді.
Під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін. (Ст. 35 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній на час винесення ухвали господарським судом Київської області у справі № 263/126-98 про банкрутство КСП "Нова Україна").
Згідно із ст. 37 наведеного Закону про банкрутство мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції, в постанові від 29.05.2017, звертає увагу, що затверджена ухвалою Господарського суду Київської області і від 22.07.2004 у справі №263/126-98 мирова угода не визначає правонаступника в земельних правовідносинах боржника - КСП "Нова Україна", а правонаступниками по всіх боргових зобов`язаннях та майнових і немайнових правах боржника, які існувати на день укладення мирової угоди і визначені в даній мировій угоді, називає не новостворене підприємство, а ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол".
В подальшому, на засіданні комісії з припинення КСП "Нова Україна" шляхом реорганізації у складі ліквідатора та представників ТОВ "Земельний актив" і ТОВ "Синкол" був обговорений та затверджений переданий на розгляд комісії проект передавального акту.
В той же час, наявний у реєстраційній справі передавальний акт КСП "Нова Україна" на виконання ухвали Господарського суду Київської області від у справі № 263/126-98 від 26.07.2004 був затверджений ліквідатором та керівниками ТОВ "Земельний актив" і ТОВ "Синкол" 26.07.2004.
За цим передавальним актом ліквідатор КСП "Нова Україна" передало, а ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол" прийняли 0 активів та пасивів КСП "Нова Україна". Цим передавальним актом затверджено, що усе майно КСП "Нова Україна", у тому числі пайовий фонд були використані для задоволення вимог кредиторів згідно переліку, затвердженого у матеріалах справи №   263/126- 98
Довідки про зняття з обліку КСП "Нова Україна" свідчать про зняття з обліку у зв`язку з ліквідацією товариства.
31.05.2005 було проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи - КСП "Нова Україна" за записом № 13321120002000207, про що на свідоцтві серії А00 № 080196 державним реєстратором була проставлена відмітка. При цьому, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань дані про припинення юридичної особи були внесені 01.04.2005.
Стаття 108 ЦК України визнає перетворенням юридичної особи зміну її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.
Згідно із п. 15 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118, що було чинне на час створення СГ ТОВ "Нова Україна" та припинення КСП "Нова Україна" у разі включення суб`єкта господарської діяльності до Державного реєстру йому присвоюються ідентифікаційний код і коди класифікаційних ознак. Суб`єктам підприємницької діяльності ідентифікаційний код присвоюється органами державної реєстрації під час реєстрації. Ідентифікаційний код є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за суб`єктом протягом усього періоду його існування.
У разі перереєстрації (створення) суб`єкта господарської діяльності, що є правонаступником прав і майнових зобов`язань свого попередника, за ним зберігається ідентифікаційний код попередника.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Із свідоцтв про державну реєстрацію та витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається існування обох юридичних осіб одночасно - нова юридична особа СГ ТОВ "Нова Україна" (код 32831851) створена (зареєстрована) набагато раніше (31.12.2003) ніж припинена юридична особа - КСП "Нова Україна" (01.04.2005).
Відповідно до ч. 1,ч.5 ст. 59 ГК України (в редакції, що діяла станом на 01.04.2005) припинення діяльності суб`єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду. У разі перетворення одного суб`єкта господарювання в інший до новоутвореного суб`єкта господарювання переходять усі майнові права і обов`язки попереднього суб`єкта господарювання.
Тобто, реорганізація шляхом перетворення передбачає припинення однієї юридичної особи і виникнення нової юридичної особи, при цьому нова юридична особа виникає відразу після припинення реорганізованої юридичної особи.
Відповідно до ст. 107 ЦК України (у редакції, чинній нас час виникнення спірних правовідносин) передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення. Нотаріально посвідчені копії передавального акта та розподільчого балансу передаються в орган, який здійснює державну реєстрацію, за місцем державної реєстрації юридичної особи, що припиняється, а також в орган, який здійснює державну реєстрацію, за місцем державної реєстрації юридичної особи правонаступника. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.
Наявний в матеріалах справи передавальний акт КСП "Нова Україна" від 26.07.2004, складений на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 22.07.2004 у справі № 263/126-98, не був затверджений органом, який прийняв рішення про припинення КСП "Нова Україна" - Господарським судом Київської області у справі № 263/126-98. Зазначений акт не підтверджує передачу будь-яких прав чи обов`язків КСП "Нова Україна" новоствореному підприємству СГ ТОВ "Нова Україна".
Вищезазначене у своїй сукупності спростовує доводи позивача (СТОВ «Нова Україна») про його наступництво прав КСП "Нова Україна" на право постійного користування землею.
Чинними судовими рішеннями по справі 911/3588/13 (постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2014, постанова Вищого господарського суду від 31.07.2014) щодо права користування земельною ділянко за актом Б № 085659, виданого в 1981 році, СТОВ «Нова Україна» як правонаступника КСП «Нова Україна» та Радгоспу імені Кірова судом встановлено наступне:
Реорганізація (злиття, поділ, приєднання) державно-колгоспних, інших державно-кооперативних організацій, що є юридичними особами, могла відбуватись тільки за рішенням загальних зборів їх членів або зборів уповноважених з наступним підписанням передаточного балансу майна та прав
Разом із тим, прокурор не подав суду належних доказів, а саме рішення загальних зборів членів або зборів уповноважених радгоспу ім. Кірова про реорганізацію даного радгоспу у КСП «Нова Україна» та передаточного балансу передачі майна та прав від радгоспу ім. Кірова до КСП «Нова Україна», які б підтверджувати правонаступництво права постійного користування спірною земельною ділянкою КСП «Нова Україна».
Посилання прокурора на протокол №1 зборів уповноважених радгоспу ім. Кірова від 24.03.1992 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки рішенням, прийнятим на цих зборах, уповноважені радгоспу ім. Кірова вирішили лише затвердити статут самостійного колективного сільськогосподарського підприємство «Нова Україна», та не приймали рішень про реорганізацію радгоспу ім. Кірова у КСП «Нова Україна» та правонаступництво його прав вказаним КСП. Більш того, ухвалення на вказаних зборах колективного договору на 1992 рік свідчить про відсутність у зборів уповноважених намірів припиняти чи реорганізовувати радгосп ім. Кірова.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає недоведеним прокурором факт правонаступництва КСП «Нова Україна» майна та прав радгоспу ім. Кірова, в тому числі права постійного користування спірною земельною ділянкою.
Колегія суддів звертає увагу, що в даній справі відповідач-1 не надав доказів, а саме рішення загальних зборів членів або зборів уповноважених радгоспу ім. Кірова про реорганізацію даного радгоспу у КСП «Нова Україна
Колегія повторно звертає увагу, що згідно плану приватизації державного майна радгоспу ім. Кірова станом на 01.11.1993 з землекористуванні радгоспу значиться 4114,2 га. землі. Сільськогосподарських угідь - 3292,4 га. з них: рілля - 1382,4га, сінокоси -1573,3, пасовища - 289,6 га.
А з державного акта на право користування землею Б № 085659 слідує, що у 1981 році виконавчим комітетом Броварської районної (міської) Ради народних депутатів за радгоспом імені Кірова закріплено в безстрокове і безплатне користування 7584,2 га землі. Тобто дані плану приватизації не відповідають даним державного акту (є меншими).
Також, у рішеннях по справі 911/3588/13 суд посилається на Порядок оформлення правонаступництва та зобов`язання реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 №63, Відповідно до п.12 якого: при виділенні з КСП одного або декількох нових підприємств до кожного з них переходять за передавальним або роздільним актом (балансом) майнові права та обов`язки підприємства, що реорганізується. При реорганізації шляхом виділення КСП не втрачає статусу юридичної особи. У нього залишаються майнові права та обов`язки в частині, що не перейшли до правонаступників. Пункт 17 Порядку оформлення правонаступництва та зобов`язання реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств зазначає, що обсяг правонаступництва визначається за передавальним (розподільчим) актом (балансом), складеним на дату реорганізації КСП і затвердженим вищим органом управління КСП, який може бути уточнений на дату врегулювання майнових відносин у частині боргових зобов`язань підприємства і затверджений загальними зборами співвласників або іншим уповноваженим органом. Разом з установчими документами підприємства правонаступника розподільний (передавальний) баланс є правовою підставою для встановлення наявності та обсягів правонаступництва за майновими правами та обов`язками КСП
А за передавальним актом ліквідатор КСП "Нова Україна" передав, а ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол" прийняли 0 активів та 0 пасивів КСП "Нова Україна". Цим передавальним актом затверджено, що усе майно КСП "Нова Україна", у тому числі пайовий фонд були використані для задоволення вимог кредиторів згідно переліку, затвердженого у матеріалах справи № 263/126-98.
Відсутність правонаступництва у земельних правовідносинах у СТОВ «Нова Україна» підтверджується також судовими рішеннями у справі №911/2403/16.
Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 (рішення чинне з 06.13.2002року) в справі «Совтрансавто-Холдінг проти України» у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в закону силу, не може бути поставлено під сумнів. Судові рішення не можуть бути суперечливими одне одному
На переконання колегії суддів, вищезазначене у своїй сукупності спростовує доводи відповідача-1 про його право наступництво прав КСП "Нова Україна", а також правонаступництво КСП «Нова Україна» прав радгоспу імені Кірова та відповідні висновки суду першої інстанції.
Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення безпідставно зіслався на висновки, зроблені в рішеннях суду по справі 910/4319/19.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 522/7758/14-ц та встановив, що якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається (постанова від 04.06.2020). Верховний Суд зауважив, що оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках ці обставини встановлюються на загальних підставах. Особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.
Броварська міська рада Київської області не брала участь у справі №910/4319/19, відповідно у цій справі (№911/773/20) обставини встановлені судовими рішеннями по справі №910/4319/19 не мають преюдиційного характеру.
Відповідно до ч.4 ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до н.4 ч.4 ст.17 закону «Про судоустрій і статус суддів» закріплено принцип єдності судової практики - як один із тих, що має забезпечувати єдність системи судоустрою. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 36 вказаного закону компетенцію забезпечення єдності практики покладено на Верховний Суд. Відповідно до ч. 6 ст. 13 закону «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права
З урахуванням даних норм при оцінці рішень по справі №910/4319/19 суд повинен був керуватися висновками Верховного Суду по справі №   522/7758/14-ц, та не вважати преюдиційними обставини встановлені по справі №910/4319/19.
Крім цього, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі 910/4319/19 встановлено: «Слід також звернути увагу, що у судових рішеннях у справі № 911/2997/16 та справі № 911/2403/16, які стосувалися порушення права КСП «Нова Україна» на користування земельними ділянками, було зроблено висновки про відсутність правонаступництва ТОВ «Нова Україна» права постійного користування на земельні ділянки, які перебували у постійному користуванні КСП «Нова Україна». Проте, у даній справі не переглядається питання правонаступництва щодо земельних ділянок та не переглядаються обставини щодо реорганізації шляхом перетворення, які досліджувалися у судових рішеннях у справі №   911/2997/16 та № 911/2403/16».
Враховуючи те, що предметом розгляду справи № 911/773/20 є питання саме правонаступництва щодо земельних ділянок, суд першої інстанції при прийнятті спірного рішення не мав права керуватися рішенням у справі №910/4319/19.
Матеріали справи №911/773/20 також містять рішення № 1 від 24.07.2004 комісії з припинення КСП «Нова Україна» шляхом реорганізації та передавальний акт від 26.07.2004. За цими документами ліквідатор КСП "Нова Україна" передав, а ТОВ "Земельний актив" та ТОВ "Синкол" прийняли 0 активів та пасивів КСП "Нова Україна". Цим передавальним актом затверджено, що усе майно КСП "Нова Україна", у тому числі пайовий фонд були використані для задоволення вимог кредиторів згідно переліку, затвердженого у матеріалах справи № 263/126-98. 
В рішеннях по справі №910/4319/19 зроблені висновки лише щодо правонаступництва СТОВ «Нова Україна» прав та обов`язків КСП «Нова Україна» шляхом приєднання. Однак, не надано оцінки правонаступництву КСП «Нова Україна» після радгоспу ім. Кірова. В той же час, чинними судовими рішенням (в тому числі рішеннями суду касаційної інстанції) по справі № 911/3588/13 надана така оцінка. Так, у цій справі зроблені висновки, що за відсутності рішення загальних зборів членів або зборів уповноважених радгоспу ім. Кірова про реорганізацію даного радгоспу у КСП «Нова Україна» та передаточного балансу передачі майна та прав від радгоспу ім. Кірова до КСП «Нова Україна», які б підтверджувати правонаступництво права постійного користування спірною земельною ділянкою КСП «Нова Україна» - відсутні підстави вважати, що КСП «Нова Україна» є правонаступником радгоспу ім. Кірова.
Викладене в сукупності, спростовує висновки суду першої інстанції покладені в обґрунтування рішення щодо правонаступництва СТОВ «Нова Україна» прав та обов`язків КСП «Нова Україна» та радгоспу імені Кірова, в тому числі права постійного користування на земельну ділянку за актом Б   №   085659 1981 року.
Колегія суддів зазначає, що навіть реорганізація, шляхом приєднання, не виключає підтвердженого доказами правонаступництва на 0 активів та 0 пасивів. Також висновки у справі №910/4319/19 не стосувалися питання правонаступництва щодо земельних ділянок (про що безпосереднє вказано в самій постанові ПАГС від 18.11.2019 у справі №910/4319/19).
Висновок суду першої інстанції, що факт правонаступництва підтверджується статутом, суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду зробленим у постанові від 01.09.2020 по справі №907/29/19, відповідно до якого: статут юридичної особи є одностороннім актом цієї юридичної особи, який не є підставою правонаступництва щодо іншої юридичної особи, якщо таке правонаступництво не виникло відповідно до закону (п. 7.12).
Щодо нібито доказової недоведеності прокурором факту правонаступництва КСП «Нова Україна» майна та прав радгоспу ім. Кірова у справі №911/3588/13, колегія суддів зауважує, що у цій справі судами встановлено, що за відсутності рішення загальних зборів членів або зборів уповноважених радгоспу ім. Кірова про реорганізацію даного радгоспу у КСП «Нова Україна» (суд апеляційної та касаційної інстанції у справі №911/3588/13 встановив, що протокол №1 від 21.12.1993 не є таким доказом) та передаточного балансу передачі майна та прав від радгоспу ім. Кірова до КСП «Нова Україна» (що взагалі відсутній), які б підтверджувати правонаступництво права постійного користування спірною земельною ділянкою КСП «Нова Україна» - недоведеним є факт правонаступництва КСП «Нова Україна» майна та прав радгоспу ім. Кірова.
З рахуванням висновків судів у справах № 911/3588/13 та № 911/2997/16 щодо відсутності правонаступництва у СТОВ «Нова Україна» після радгоспу ім. Кірова та КСП «Нова Україна», а також відсутності переходу у порядку правонаступництва права постійного користування на земельні ділянки (в тому числі за актом Б № 085659, 1981 року), відсутності доказів щодо правонаступництва як після КСП «Нова Україна», так і КСП «Нова Україна» після радгоспу ім. Кірова, які не були надані як під час розгляду справ №   911/3588/13 та № 911/2997/16, так і під час розгляду справи №911/773/20, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції вказуючи, що позивач не скористався правом спростувати обставини щодо правонаступництва використовує концепцію негативного доказу (зобов`язує позивача спростувати доказами те, що не доводить доказами відповідач-1), що є порушенням принципу змагальності сторін.
Наявний в матеріалах справи висновок експерта №ЕС-1701-1-1562.20 від 15.10.2020, яким встановлено те, що спірна земельна ділянка площею 0,2420 га з кадастровим номером 3210600000:01:063:0569, належна на праві постійного користування відповідачу-1, входить до складу земельної ділянки радгоспу ім. Кірова, загальною площею 7584,2 га, межі якої були визначені Державним актом на право користування землею 1981 року, бланк серії Б   №   085659, судовою колегією оцінюється критично, з огляду на вище встановлені судовою колегією обставини. 
Висновок суду першої інстанції, щодо не встановлення наявності визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації прав відповідача-1 на момент їх вчинення, є передчасним з огляду на таке.
Згідно ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Частиною 4 тієї ж статті визначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину
Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена (ч. 5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Зі змісту зазначених вище правових норм вбачається, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
Таким чином, в межах спірних правовідносин визначальним є встановлення наявності чи відсутності підстав для відмови в державній реєстрації права користування Відповідача 1 на об`єкт нерухомості
Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження та зберігається протягом всього часу існування об`єкта.
Реєстраційна справа ведеться в електронній формі та формується автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, до якої за результатом проведення кожної реєстраційної дії щодо об`єкта нерухомого майна автоматично включаються заяви, сформовані або подані в електронній формі, електронні копії документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, поданих у паперовій формі, документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії, подані в електронній формі, документи в електронній формі, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, а також відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав, електронні копії запитів державного реєстратора в паперовій формі та документів, отриманих із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року
Реєстраційна справа в електронній формі зберігається в Державному реєстрі речових прав постійно.
Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).
Стороною позивача на підтвердження порушень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при вчиненні спірної реєстраційної дії подані всі, наявні в Державному реєстрі речових прав, матеріали реєстраційної справи (в паперових копіях), а саме:
- заява про державну реєстрацію
- відомості за результатами пошуку інформації у вигляді Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер документа 17369870 від 12.07.2019), з яких вбачається, що власником земельної ділянки є Броварська міська рада, і відсутні відомості щодо належність цієї ділянки СТОВ «Нова Україна» чи радгоспу імені Кірова.
- державний акт Б № 085659
- відомості про земельну ділянку № 11789543 від 12.07.2019
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.07.2019
- витяг з державного реєстру речових прав № 173698777 від 12.07.2019. 
Тобто, при вчиненні спірної реєстрації не було надано 1) документів щодо підтвердження повноважень особи, яка подала заяву про державну реєстрацію; 2) документів на підтвердження правонаступництва СТОВ Нова Україна після КСП «Нова Україна», 3) документів на підтвердження правонаступництва КСП «Нова Україна» після Радгоспу імені Кірова, у земельних правовідносинах, 4) документів щодо належності спірної ділянки СТОВ «Нова Україна», 5) документів, що дозволяють ідентифікувати земельну ділянку щодо якої проводилася державна реєстрація
Висновок суду першої інстанції про те, що копія державного акта на право користування землею Б №085659 від 1981 року наявна в матеріалах реєстраційної справи, що свідчить про виконання реєстратором відповідної вимоги закону є передчасним. 
Так, зі змісту вказаного Державного акту не можливо встановити, по перше, підстави набуття відповідачем-1 права постійного користування; по друге, саме земельною ділянкою з кадастровим номером 3210600000:01:063:0569. У вказаному Державному акті зазначена інформація відсутня, тому висновки суду з цього приводу суперечать обставинам справи.
Під час вчинення реєстраційної дії реєстратору був наданий витяг з ДЗК від 12.07.2019 № 11789543. Однак, згідно листа ГУ Держгеокадастру у Київській області від 17.07.2020, наданого суду першої інстанції, витяг з Державного земельного кадастру від 12.07.2019 № 11789543 не видавався.
Відсутність в Державному реєстрі при проведенні реєстраційної дії скан-копій документів, що підтверджують повноваження СТОВ «Нова Україна»; невідповідність даних в державному акті на право користування землею від 1981, серія та номер Б № 085659, виданого виконавчим комітетом Броварської районної ради народних депутатів на радгосп ім. Кірова даним щодо реєстрації права власності на зазначену ділянку за Броварською міською радою Київської області; відсутність документів, що підтверджують користування СТОВ «Нова Україна» земельною ділянкою 3210600000:01:063:0569; недоведеність, що ця земельна ділянка відноситься до земель наданих в користування за державним актом 1981 року, відсутність документів, що підтверджували б правонаступництва СТОВ «Нова України» прав та обов`язків радгоспу імені Кірова, на переконання колегії суддів, свідчить про грубе порушення порядку державної реєстрації, встановленого Законом, які є безумовними та імперативними підставами виключно відмови в державній реєстрації права користування, а ні прийняття державним реєстратором спірного рішення.
Передчасним є висновок суду першої інстанції, що проведення державної реєстрації похідного речового права - права постійного користування земельною ділянкою жодним чином не порушує права або охоронювані законом інтереси позивача, як власника такої земельної ділянки, оскільки державна реєстрація права користування не призводить до зміни власника даної земельної ділянки, яким надалі залишається позивач.
Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 2 ст. 327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальні громади та утворені нею органи місцевого самоврядування.
За змістом положень ст.ст.316, 317, 392 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.
Власником земельної ділянки, щодо якої вчинена спірна реєстраційна дія, на підставі рішення державного реєстратору від 22.04.2019, є територіальна громада міста Бровари в особі Броварської міської ради. Рішення щодо реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку від 22.04.2019 є чинним.
Земельна ділянка, щодо якої вчинена спірна реєстраційна дія, вибула з користування власника майна (позивача) поза його волею, що свідчить про незаконність таких дій та порушення прав власника.
Щодо вимоги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис N*232379246 про державну реєстрацію іншого речового права, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено частиною другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Отже, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
Враховуючи, що наслідки розгляду цього спору безпосередньо стосуються майнових прав позивача, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є належним та таким, що підлягає захисту шляхом скасування рішень про державну реєстрацію та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про право власності.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, є: 4) відновлення становища, яке існувало до порушення.
Скасування рішення про державну реєстрацію, виключення запису про державну реєстрацію спрямовано на відновлення становища позивача, яке існувало до порушення.
Зважаючи на все вищевикладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №   37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Судові витрати, понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідачів.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Броварської міської ради Київської області - задовольнити.
Рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2021 у справі №911/773/20 - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Скасувати рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни номер: 47764244 від 12.07.2019 про державну реєстрацію іншого речового права, запис про право власності №32379246, на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №32379246 про державну реєстрацію іншого речового права за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" (код ЄДРПОУ 32831851) на земельну ділянку кадастровий номер 3210600000:01:063:0569, площею 0,242 га.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" (07415, Київська обл., Броварський р-н, с. Зазим`є, код ЄДРПОУ 32831851) на користь Броварської міської ради Київської області (07400, м. Бровари, вул. Гагаріна, 15, код ЄДРПОУ 26376375) 1051 (одну тисячу п`ятдесят одну грн.) 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 1576 (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість грн.) 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути з Державного реєстратора - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни ( АДРЕСА_1 ) на користь Броварської міської ради Київської області (07400, м. Бровари, вул. Гагаріна, 15, код ЄДРПОУ 26376375) 1051 (одну тисячу п`ятдесят одну грн.) 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 1576 (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість грн.) 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.
Матеріали справи №911/773/20 повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.
Повний текст складено 09.07.2021.

Головуючий суддя                                                            В.В. Куксов 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                М.Г. Чорногуз